Ухвала

Іменем України

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області, приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Котик НаталіяВолодимирівна, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5на рішення Апеляційного суду Одеської області від 07 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 29 листопада 2007 року її брат ОСОБА_6 став власником квартири АДРЕСА_1.

29 листопада 2007 року між ОСОБА_6 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), був укладений договір про іпотечний кредит № ODTIGI, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1.

Як зазначає позивач, на час укладення іпотечного договору в даній квартирі були зареєстровані ОСОБА_4 та її неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований у вказаній квартирі з 27 жовтня 2007 року.

Про те, що між ОСОБА_6 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір про іпотечний кредит, їй стало відомо в травні 2015 року, оскільки у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про виселення її та її дитини з квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що при укладенні іпотечного договору були суттєво порушені права її неповнолітньої дитини, позивач просила визнати договір іпотеки недійсним.

Рішенням Іллічівський міський суд Одеської області від 25 травня 2016 року позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір від 29 листопада 2007 року № ODTIGI між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Котик Н.В. 29 листопада 2007 року за реєстровим № 80, предметом якого є АДРЕСА_2.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07 липня 2016 року рішення Іллічівський міський суд Одеської області від 25 травня 2016 року скасовано, ухвалено нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області, приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Котик Наталія Володимирівна, про визнання договору іпотеки недійсним, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд, враховуючи Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» та Закон України «Про охорону дитинства», виходив з того, що на момент укладення договору іпотеки законодавством не передбачалося отримання дозволу для передачі в іпотеку житла особами, які не є батьками, чи особами, які не замінюють батьків.

Крім того, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що права повнолітньої дитини не порушені, оскільки відповідно до довідки, виданої ЖЕД-4 м. Іллічівська 12 листопада 2007 року про склад сім'ї та реєстрації осіб у квартирі АДРЕСА_1, у квартирі в момент укладення іпотечного договору відсутні зареєстровані особи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що на момент укладення іпотечного договору у квартирі проживала та була зареєстрована неповнолітня дитина, не можуть братись до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Крім того, доводи особи, яка подала касаційну скаргу спростовуються встановленими по справі обставинами.

Так, встановлено, що 29 листопада 2007 року з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про іпотечний кредит, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_6 передав в іпотеку, а саме двохкімнатну квартиру, загальною площею 50,10 кв. м., житловою площею 29,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно з п. 1.2 договору іпотеки, квартира, яка є предметом іпотеки, належить на праві особистої власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 29 листопада 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Відповідно до довідки, виданої ЖЕД-4 м. Іллічівська 12 листопада 2007 року про склад сім'ї та реєстрацію осіб у квартирі АДРЕСА_1 на момент укладення договору іпотеки, відсутні зареєстровані особи

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.В. Ступак