Справа № 226/904/17
Провадження № 2/226/387/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 грудня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клепка Л.І.,

секретаря Тіссен О.В.,

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів, на обґрунтування якого зазначив, що 10.07.2014року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та відповідачем ОСОБА_1 було укладеного договір страхування наземного транспорту №294/14-Тз/Дн, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати відповідачу будь-які пошкодження або знищення автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

20.10.2014року в м.Димитров (Мирноград) біля ринку на мікрорайоні «Світлий» за участю забезпеченого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та мопеда «Viper», д/н АНАС3875 під керуванням ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої визнано водія мопеда ОСОБА_2, чия вина встановлена постановою Димитровського міського суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та цивільно-правова відповідальність якого була не забезпечена. Вартість матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля склала 4073,20грн., які страхова компанія «Арсенал Страхування» згідно рахунку-фактури сплатила ТОВ «Компанія Алекс» за ремонт автомобіля відповідача. 29.07.2016року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулася до ОСОБА_2 з претензією про сплату страхового відшкодування, яка задоволена не була, у звязку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, проте рішенням Димитровського міського суду від 24.04.2017року у задоволенні позовних вимог відмовлено, так як було встановлено, що ОСОБА_2 здійснив ОСОБА_1 виплати на відшкодування шкоди, повязаної з ДТП. Зазначаючи на тому, що всупереч умовам договору добровільного страхування відповідачем було двічі отримано страхове відшкодування, позивач, посилаючись на п.24.2.13 Договору та ст.1212 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на його користь 4073,20грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, в сумі 1600грн. Окрім того, вказуючи на те, що при зверненні до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь страхового відшкодування, за яким у задоволенні позову було відмовлено, ним було сплачено судовий збір в розмірі 1378грн., позивач просить суд також стягнути з відповідача на його користь і зазначену суму.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, з огляду на що суд розглядає справу у заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.07.2014року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №294/14-Тз/Дн, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати відповідачу будь-які пошкодження або знищення автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок ДТП (а.с.5-9).

20.10.2014року в м.Димитров (Мирноград) на мікрорайоні «Світлий» о 13.00 год. за участю забезпеченого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та мопеда «Viper», д/н АНАС3875 під керуванням ОСОБА_2, чия цивільно-правова відповідальність застрахована не була, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль відповідача зазнав механічних ушкоджень.

Згідно постанови Димитровського міського суду від 16.12.2014року винуватцем ДТП визнано водія мопеда ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до договору страхування від 10.07.2014року №294/14-Тз/Дн, сума страхового відшкодування становить 4073,20грн. (а.с.14).

Згідно платіжного доручення №25429,рахунку-фактури №ANF9003468 від 07.11.2014року та Страхового акту №№294/14-Тз/Дн-1-1 від 11.11.2014року зазначена сума на підставі заяви страхувальника ОСОБА_1 №6/к від 10.11.2014року сплачена позивачем ТОВ «Компанія Алекс», де здійснювався ремонт пошкодженого в ДТП автомобіля (а.с.16-18,20).

Рішенням Димитровського міського суду від 02.03.2015року, зміненого рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.04.2015року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в ДТП, стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 7497,16грн. та 500грн. моральної шкоди (а.с.21-23).

Рішенням Димитровського міського суду від 24.04.2017року, постановленому у справі №226/2098/16-ц за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили 26.10.2017року, у задоволенні позову відмовлено у звязку з повним відшкодуванням ОСОБА_2 шкоди, стягнутої рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.04.2015року. (а.с.70-72). Згідно вказаного рішення, стягнення здійснювались на підставі виконавчого листа з вересня 2015 по червень 2016року. 03.06.2016року виконавче провадження №48526732 було закрито у звязку з повним виконанням ОСОБА_2 рішення Апеляційного суду Запорізької області. При розгляді даної справи відповідачу ОСОБА_2 не було відомо, що на момент розгляду справи ОСОБА_1 вже отримав автомобіль, відремонтований ТОВ «Компанія Алекс» за перераховані кошти ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

При огляді справи №2/226/181/2015 (226/167/15-ц) встановлено, що з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 21.01.2015року після того, як 7.11.2014року йому страховою компанією вже було виплачено страхове відшкодування.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування двічі: як від страхової компанії, так і від винуватця ДТП ОСОБА_2, не повідомивши про це ні страхову компанію, ні винуватця ДТП ОСОБА_2

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Нормами ст.ст. 627, 629 ЦК визначено, що сторони договору є вільними в укладанні договору, у визначенні його умов та умови договору є обовязковими для виконання сторонами.

Згідно умов п. 24.2.11 Договору страхування, укладеного міє сторонами 10.07.2014року, Страхувальник зобовязаний вжити всіх заходів для забезпечення Страховику можливості скористатися правом вимоги до особи, винної в виникненні збитків.

Відповідно п.24.2.13 даного Договору, Страхувальник зобовязаний повернути Страховику виплачене страхове відшкодування (або відповідну його частину), якщо виявиться така обставина, що повністю або частково позбавляє Страхувальника права на страхове відшкодування згідно умов Договору та Правил (а.с.5-8).

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач знехтував умовами договору і процедурою отримання страхового відшкодування потерпілою особою, двічі отримавши страхове відшкодування, чим порушив умови договору та не дотримався своїх зобовязань перед ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

З огляду на це вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 4073,20грн. є обґрунтованими, і вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. при зверненні до суду 21.12.2016року з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ці витрати не повязані з розглядом даної справи і є безпідставними.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за результатами вирішення даної справи, суд відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України вважає за необхідне покласти їх на відповідача і стягнути з нього на користь позивача суму сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 1600грн.

На підставі ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.627,629,993,1212 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст.2,4,5,259, 263-265, 268,280-283,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 33908322, місце знаходження: м.Київ, вул.Борщагівська, б.154, до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1, про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 33908322, місце знаходження: м.Київ, вул.Борщагівська, б.154 суму страхового відшкодування у розмірі 4073 (чотири тисячі сімдесят три) гривні 20 копійок та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Димитровського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені 22 грудня 2017року. Повний текст судового рішення виготовлено та підписано в нарадчій кімнаті 29 грудня 2017року.

Суддя Л.І.Клепка