Справа № 308/9165/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 квітня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Мацунича М.В.,

суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі по тексту ПАТ «Кредобанк») звернулось у суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну вимогу обґрунтовував тим, що 29 вересня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №88/19-18-2008 (із змінами внесеними згідно Додаткового договору №14/7/4/2009) відповідно до якого остання отримала кредитні кошти на суму 30 000 доларів США строком до 28.09.2023 року. З метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором 29.09.2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №90/19-19-2008. Також, 12.08.2009 року з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №14/7-5/2009. ОСОБА_1 порушила свої зобовязання за кредитним договором у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.03.2015 року становить 25529,84 доларів США. Зважаючи на викладене, просив суд: 1) стягнути солідарно на користь ПАТ «Кредобанк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №88/19-18-2008 у розмірі 25529,84 доларів США; 2) стягнути з ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25529,84 доларів США.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року даний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість в розмірі 25529,84 доларів США.

На дане рішення ПАТ «Кредобанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення та задовольнити позов повністю. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про припинення поруки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №88/19-18-2008 (із змінами внесеними згідно Додаткового договору №14/7/4/2009) відповідно до якого остання отримала кредитні кошти на суму 30 000 доларів США строком до 28.09.2023 року (а.с.7-15).

З метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором 29.09.2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №90/19-19-2008 (а.с.16).

Також, 12.08.2009 року з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №14/7-5/2009 (а.с.17).

ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобовязань за кредитним договоров, внаслідок чого виникла заборгованість яка згідно розрахунку банку станом на 30.03.2015 року становить загальну суму 25529,84 доларів США та складається з 22372,12 доларів США заборгованості по тілу кредиту, 2201,56 доларів США заборгованості по простроченим відсоткам та 956,16 доларів США пені (а.с.33-38). Правильність такого розрахунку ніким по суті не оспорюється.

На початку липня 2015 року банком направлялися вимоги до відповідачів про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, які залишилися без реагування.

Задовольняючи частково позов, стягуючи заборгованість лише з боржника та відмовляючи в стягненні з поручителів, суд першої інстанції виходив з того, що обидва договори поруки є припиненими оскільки з моменту першого прострочення чергового платежу до звернення у суд пройшло більше шести місяців.

Однак, з даним висновком суду першої інстанції не може повністю погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, "основне зобовязання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник ОСОБА_1 (а відтак і поручителі) взяла на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 28 вересня 2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки, відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки, умовами кредитного договору передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше останнього числа кожного місяця, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобовязань.

Відповідного правового висновку дійшов ВСУ у своїй Постанові №6-272цс16 від 29.06.2016 року.

Таким чином, суд дійшов помилкового висновку про припинення поруки в повному обсязі, так-як обидва договори поруки припинилися лише в частині тих ануїтетних платежів (які були несплачені) строк виконання яких настав поза межами шестимісячного строку до звернення банку до суду.

З позовом ПАТ «Кредобанк» звернувся 27.07.2015 року (згідно штемпелю на конверті), а відтак всі ануїтетні платежі, строк сплати яких настав станом на 27.01.2015 року (і які були не сплачені) знаходяться за межами шестимісячного строку, у звязку з чим до них можуть бути застосовані приписи ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за період, який знаходиться за межами шестимісячного строку, що передував зверненню до суду, боржником прострочено (взагалі не сплачено) платежі по тілу кредиту в розмірі 2789,12 доларів США та по відсоткам у сумі 1518,91 доларів США. Отже до вимог банку до поручителів у цій частині (на вказану суму) підлягають застосуванню приписи ч. 4 ст. 559 ЦК України, в іншій же частині вимог, порука не є припиненою. Таким чином обсяг відповідальності поручителів обмежується сумами заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19583 доларів США (22372,12 2789,12 = 19583) та простроченими відсотками 682,65 доларів США (2201,56 1518,91), тобто на загальну суму 20265,65 доларів США (19583 + 682,65).

Стосовно нарахованої банком пені, то враховуючи, що пеня нараховується на прострочені платежі, колегія суддів вважає, що нарахована банком пеня на прострочені платежі, порука щодо яких припинилася також не може бути стягнена з поручителів. З розрахунку пені слідує, що в межах шестимісячного строку, який передував зверненню до суду, банком нараховано пені в сумі 376,11 доларів США. При цьому, з огляду на правову природу пені, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні гривні. Тобто, розмір пені підлягає стягненню у гривнях відповідно до курсу НБУ станом на момент звернення до суду і становитиме відповідно суму 8842,34 грн. (376,11 * 23,51).

Узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що з поручителів підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість на загальну суму 20265,65 доларів США, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19583 доларів США та простроченим відсоткам 682,65 доларів США, а також 8842,34 грн. пені.

Стосовно іншої частини суми заборгованості, нарахованої поза межами шестимісячного строку на суму 4308,03 доларів США, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2789,12 доларів США, по відсоткам в сумі 1518,91 доларів США, а також 13636,97 грн. (580,05 * 23,51) пені, то така підлягає стягненню виключного з боржника окремо, позаяк поручителі за неї відповідальності не несуть.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Як зазначено у ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо, позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо, суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За предявлення позову банком сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн., а за подачу апеляційної скарги 4019,40 грн., тобто загальний розмір понесених позивачем судових витрат становить суиу 7673,40 грн. Таким чином, у разі повного задоволення вимог щодо якогось із відповідачів на такого підлягають покладенню третина із загальної суми судових витрат, тобто в розмірі 2557,80 грн. Щодо відповідача ОСОБА_1, то дана сума підлягає стягненню з неї в повному обсязі, оскільки позовні вимоги банку до неї задоволено повністю. Стосовно відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3, то зважаючи на часткове задоволення позовних вимог до них в сумі 20641,76 доларів США (20265,65 + 376,11), що становить 80% від вимог банку на кожного з них слід покласти судові витрати в розмірі 2046,24 грн. (2557,80 * 80%).

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 543, 559 ЦК України, статей 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд,

р і ш и в:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», задоволити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 вересня 2016 року скасувати та ухвалити в справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 20265,65 (двадцять тисяч двісті шістдесят пять, 65) доларів США, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19583 доларів США та простроченим відсоткам 682,65 доларів США, а також 8842 (вісім тисяч вісімсот сорок дві) гривні 34 (тридцять чотири) копійки, пені.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 20265,65 (двадцять тисяч двісті шістдесят пять, 65) доларів США, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19583 доларів США та простроченим відсоткам 682,65 доларів США, а також 8842 (вісім тисяч вісімсот сорок дві) гривні 34 (тридцять чотири) копійки, пені.

Стягнути із ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 4308,03 (чотири тисячі триста вісім, 03) доларів США, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2789,12 доларів США, по відсоткам у сумі 1518,91 доларів США, а також 13636 (тринадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 97 (девяносто сім) копійок, пені.

У задоволенні решти вимог, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», судовий збір у розмірі 2557 (дві тисячі пятсот пятдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути із ОСОБА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», судовий збір у розмірі 2046 (дві тисячі сорок шість) гривень 24 (двадцять чотири) копійок.

Стягнути із ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», судовий збір у розмірі 2046 (дві тисячі сорок шість) гривень 24 (двадцять чотири) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили.

Суддя-доповідач

Судді