Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1814/16-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І. М.
Категорія 47 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Павицької Т.М.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області, треті особи: відділ Держгеокадастру в Радомишльському районі Житомирської області, інспекція сільського господарства в Житомирській області, про визнання неправомірними та незаконними дій,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, в якому просив визнати неправомірними та незаконними дії Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області (далі Радомишльської РДА), які полягають в незаконному наданні на праві постійного користування Дочірньому підприємству «Радомишльське лісомисливське господарство» (далі ДП «Радомишльське ЛМГ») лісових озер(водойм).

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Радомишльська РДА надала ДП «Радомишльське ЛМГ» в постійне користування на території Радомишльської міської ради дві земельні ділянки:

- площею 2893,3933 га, кадастровий номер 0:10:001:2000 та

- площею 213,1214 кадастровий номер 0:10:001:2001, загальною площею 3106,5147 га. ДП «Радомишльське ЛМГ» з незаконних підстав користується зазначеними земельними ділянками, оскільки проектно-технічна документація із землеустрою не пройшла належної державної реєстрації у відділі Держкомзему в Радомишльському районі і відповідно там зберігається. Під час її виготовлення не були встановлені в натурі на місцевості межові знаки, конфігурація розташування меж земельних ділянок і технічна документації не відповідає фактичним межам на місцевості. На землях наданих ДП «Радомишльське ЛМГ» в постійне користування розташовані лісові хутори з земельними ділянками, автошляхи загальнодержавного значення, лісові озера(водойми), право на користування якими мають всі громадяни України в тому числі і він.

За таких обставин він не має можливості отримати в користування або у власність водойму (лісове озеро), розташовану на території Радомишльського району, яка вже передана в користування ДП «Радомишльське ЛМГ».

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що при ухваленні рішення суд порушив норми матеріального і процесуального права. Зокрема, під час розгляду справи судом незаконно відмовлено у клопотанні про виклик свідків, не надано правову оцінку письмовим доказам у їх сукупності. Крім того, суд не взяв до увагу ту обставину, що земельні ділянки на яких розташовані лісові озера є земельними ділянками водного фонду і не можуть бути передані в постійне користування з цільовим призначенням «для ведення лісомисливського господарства».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 09 червня 2006 року за №178 Дочірньому підприємству «Радомишльське ЛМГ» надано право постійного користування на дві земельні ділянки на території Радомишльського району за межами населеного пункту, а саме площею 2893,3933 га, кадастровий номер 0:10:001:2000 та площею 213,1214 га, кадастровий номер 0:10:001:2001, загальною площею 3106,5147 га і видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, серія ЯЯ, № 071778.

Як убачається із матеріалів справи, позивач 25 березня 2016 року звернувся до Радомишльської РДА із заявою про надання йому в довгострокову оренду лісового озера біля шляху загальнодержавного значення на проміжку між містом Радомишль та селом Ірша.

22 квітня 2016 року за вих. № 2-342/03-18 на вказане звернення головою Радомишльської РДА позивачу направлено відповідь про те, що вказаний водний обєкт знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Радомишльське ЛМГ», тому відсутні правові підстави для надання зазначеної земельної ділянки в оренду іншим особам. Крім того, у цій відповіді зазначено, що вказаний водний обєкт згідно положень Водного кодексу України належить до категорії «ставок» (водний обєкт, який створений штучно), а не лісове озеро, як стверджує позивач ( а.с. 15).

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що проектно-технічна документація із землеустрою, на підставі якої видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ДП «Радомишльське ЛМГ» не пройшла належної державної реєстрації у відділі Держкомзему в Радомишльському районі. Під час її виготовлення не були встановлені в натурі на місцевості межові знаки, конфігурація розташування меж земельних ділянок і технічна документації не відповідає фактичним межам на місцевості. На землях наданих ДП «Радомишльське ЛМГ» в постійне користування розташовані лісові хутори з земельними ділянками, автошляхи загальнодержавного значення, лісові озера(водойми), право на користування якими мають всі громадяни України.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання неправомірними та незаконними дії відповідача, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким і погоджується колегія суддів, що під час розгляду справи фактів або обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача діями або бездіяльністю відповідача не встановлено.

Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, серія ЯЯ, № 071778 та розпорядження голови Радомишльської РДА від 09 червня 2006 року за №178 про надання для постійного користування ДП «Радомишльське ЛМГ» земельну ділянку, загальною площею 3106,5147 га є чинними і в судовому порядку не оспорюються.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями чи бездіяльністю відповідача його права порушені, таких доказів і не встановлено судом.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Судове рішення є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: