САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3003/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 та Третя дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне. Вона є спадкоємицею за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, що помер 10.01.2013 року. Спадкове майно складається з житлового будинку (літ. А-2) загальною площею 197,3 кв.м., у тому числі (житлова площа 85,4 кв.м.); прибудова (літ. а-1); підвал (п/д); гараж (літ. Б-1); літня кухня (літ. В-1); землянка (літ. Г-1); зливна яма №1; огорожа №2-5; тротуари І; за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Старосамарська, 6. Право користування земельною ділянкою підтверджується рішенням виконкому Самарської ради народних депутатів №34/2 від 24.01.1992 році. Позивач прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_4, оскільки у встановлений законом 6-місячний термін звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, їй було відмовлено у звязку з тим, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого на вищевказаний житловий будинок. Позивач не погоджується із зазначеним рішенням з тих підстав, що 24.01.1992 року виконком Самарської районної Ради народних депутаті м. Дніпропетровська своїм рішенням №34/2 надав ОСОБА_4 дозвіл на будівництво. На підставі зазначеного рішення 15.05.1992 року відділом архітектури та містобудування було проведено відвід земельної ділянки в натурі. Отримавши відповідний дозвіл та відведену в натурі земельну ділянку ОСОБА_4 збудував житловий будинок, та отримав адресу, що підтверджується довідкою №498 від 09.07.2007 року. В силу необізнаності за життя право власності на вищевказаний житловий будинок ОСОБА_4 зареєстровано не було. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок (літ. А-2) загальною площею 197,3 кв.м., у тому числі (житлова площа 85,4 кв.м.); прибудова (літ. А-2); підвал (п/д); гараж (літ. Б-1); літня кухня (літ. В-1); землянка (літ. Г-1); зливна яма №1; огорожа № 2-5; тротуари І;, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Старосамарська, в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ОСОБА_4, померлого 10.01.2013 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що будинок не було зареєстровано та введено в експлуатацію.

Треті особи в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 10.01.2013 року помер чоловік позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №492644 (а.с. 19).

Спадкоємцями першої черги після його смерті є його дружина та донька - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно, яку встановлений законом спосіб прийняли спадщину після його смерті та отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, що підтверджується колією спадкової справи №163/2015 (а.с.46-90).

За життя ОСОБА_4 у встановленому порядку отримав дозвіл на будівництво та побудував житловий будинок за адресою: м. Дніпро, вул. Старосамарська, 6.

Як вбачається з копії технічного паспорту на садибний будинок №6 по вул. Старосамарська у м. Дніпро, зазначене нерухоме майно складається з: житлового будинку (літ. А-2) загальною площею 197,3 кв.м., (житлова площа 85,4 кв.м.), прибудова (літ а-1); підвал (п/д); гараж (літ. Б-1); літня кухня (літ. В-1); землянка (літ. Г-1); зливна яма № 1; огорожа № 2-5; тротуари -1 (а.с. 25-31).

Однак, за життя ОСОБА_4 не зареєстрував у встановленому Законом порідку своє право власності на вищевказане нерухоме майно та не отримав правовстановлюючі документи на нього.

Постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори від 06.04.2017 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Старосамарська, 6, після померлого ОСОБА_4, у звязку з тим, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого на вищевказаний житловий будинок (а.с.90).

Як вбачається з відповіді КП «ДМБТІ» ДОР та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутні відомості про право власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Старосамарська, 6 (а.с.83, 89).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Враховуючи той факт, що за спадкодавець ОСОБА_4 життя не ввів до експлуатації новостворене нерухоме майно та не зареєстрував його у встановленому Законом порядку, він не набув права власності на спірне домоволодіння, а тому воно не входить до складу спадщини.

Судом розяснювалося право позивача уточнити вимоги та ставити перед судом питання про визнання за позивачем в порядку спадкування прав та обовязків забудовника на новостворене нерухоме майно, однак позивач та її представник зазначеним правом не скористалися.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 331, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 18, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев