У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Євтушенко О.І., Кадєтової О.І., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про розірвання договору, стягнення коштів та пені за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід», поданою його представником ОСОБА_7, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 18 лютого 2012 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» (далі - ТОВ «Будова-Захід») укладено договір про виконання робіт (будівельного підряду), за умовами якого відповідач зобов'язався розпочати будівництво 9-ти поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 у 2 кварталі 2012 року та закінчити із здачею в експлуатацію у 2 кварталі 2014 року. На момент укладення договору позивачем викуплено 49,51 кв.м квартири у 9-ти поверховому житловому будинку по вул. Корольова, 3 блок «В» у с. Байківці, що становить 220 323 грн, та частинами оплачено вартість невикупленої на момент укладення договору площі на загальну суму 186 700 грн.

Позивач зазначав, що відповідач не виконує умови договору, не розпочав будівельні роботи на об'єкті, що викликає сумніви у виконанні договору.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_6 просив розірвати укладений сторонами договір № 280/02/12 Ті від 18 лютого 2012 року, стягнути із відповідача 407 023 грн сплачених за договором авансових платежів та 1 990 342,47 грн пені за невиконання договірних зобов'язань за період із 1 липня 2014 року по 10 грудня 2014 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Розірвано договір № 280/02/12 Ті від 18 лютого 2012 року, укладений між ТОВ «Будова-Захід» та ОСОБА_6

Стягнено з ТОВ «Будова-Захід» на користь позивача 300 000 грн пені.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнено з відповідача в дохід держави 3 000 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ТОВ «Будова-Захід» на користь ОСОБА_6 300 000 грн пені та 3 000 грн судового збору в дохід держави змінено, зменшено розмір пені до 100 000 грн, а судового збору - до 1 000 грн.

У касаційній скарзі ТОВ «Будова-Захід», від імені якого діє ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині стягнення пені, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Задовольняючи позов у частині стягнення пені у розмірі 300 000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав умови договору, сплатив кошти на рахунок відповідача за 40,17 кв. м житлової площі у сумі 189 475 грн 20 коп., а відповідач істотно порушив умови договору, оскільки будівництво будинку, у якому мала знаходитись квартира позивача, не розпочав, тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за кожен день прострочення у розмірі трьох процентів вартості роботи (послуги).

При цьому суд зменшив нарахований позивачем розмір пені у сумі 1 990 342,47 грн до 300 000 грн, врахувавши із фактично сплачену ТОВ «Будова-Захід» вартість 40,17 кв.м квартири у сумі 189 475,20 грн, фінансового стану відповідача і знецінення національної валюти.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, суд апеляційної інстанції, керуючись ч. 3 ст. 551 ЦК України, дійшов висновку про зменшення розміру пені, нарахованої у зв'язку із невиконанням умов договору, до 100 000 грн.

Проте повністю погодитися із таким висновком апеляційного суду не можна з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 18 лютого 2012 року між ТОВ «Будова-Захід» та ОСОБА_6 укладено договір № 280/02/12 Ті, згідно з умовами якого ОСОБА_6 доручає, а ТОВ «Будова-Захід» здійснює (завершує розпочате) будівництво трикімнатної квартири АДРЕСА_1 на шостому поверсі у п'ятому під'їзді проектною загальною площею 89,68 кв.м 9-ти поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору викуплена вартість 49,51 кв.м квартири становить 220 323 грн і є незмінною до кінця будівництва. Не викуплені 40,17 кв. м проектної загальної площі квартири у цьому житловому будинку становлять 186 700 грн, які позивач зобов'язався сплатити частинами протягом 9 місяців (березень-листопад 2012 року) до 20 числа кожного місяця.

Установлено, що на виконання умов договору позивачем внесено на рахунок ТОВ «Будова-Захід» кошти у сумі 189 475, 20 грн.

Пунктом 1.3 сторони погодили, що початок будівництва - II квартал 2012 року. Планове закінчення будівництва та здача 9-ти поверхового житлового будинку в експлуатацію - II квартал 2014 року.

Відповідно до п. 2.5 договору сторони домовились про відступлення ОСОБА_6 відповідачу права вимоги (згідно із ст. 512-519 ЦК України) за договором від 9 червня 2009 року, укладеним між ОСОБА_6 та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», за умовами якого ОСОБА_6 взяв на себе зобов'язання здійснити дольове інвестування будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, а підприємство взяло на себе зобов'язання збудувати та по закінченні будівництва передати ОСОБА_6 частину новозбудованих приміщень, а саме - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Пунктом 2.6 передбачено, що вартість права вимоги до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», що передається ОСОБА_6 за даним договором ТОВ «Будова-Захід», за домовленістю між останніми становить 274 852 грн 94 коп.

Згідно з п. 4 договору розірвання договору можливе з ініціативи сторін договору. ОСОБА_6 може достроково розірвати договір з власної ініціативи не пізніше ніж за 2 місяці до терміну здачі об'єкта в експлуатацію, попередивши про це іншу сторону рекомендованим листом, яка протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення надсилає ОСОБА_6 відповідь з визначеними умовами взаєморозрахунків та після укладення відповідного договору на квартиру, яка є предметом договору із іншою стороною, повертає ОСОБА_6 внесену ним частину коштів.

Пунктом 3.1 договору визначено, що сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

У абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз'яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

З вказаного вбачається, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до правовідносин фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Разом із тим, визначаючи розмір неустойки (пені), суд апеляційної інстанції погодився із наданим позивачем розрахунком (407 023 грн *0,03*163=1 990 342 грн 47 коп.), на підставі якого на користь позивача стягнув зменшену суму неустойки (пені), при цьому, у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, не з'ясував фактичних правовідносин сторін та правової природи грошової суми у розмірі 407 023 грн, не дослідив можливості стягнення пені при розірванні договору.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Крім того, п. 5.9 договору від 18 лютого 2012 року передбачено обов'язок ОСОБА_6 передати ТОВ «Будова-Захід» документи, які підтверджують відступлене право вимоги, а саме: договір, укладений між ним та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник».

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, щопередаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати нового обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Судом апеляційної інстанції залишено поза увагою вказані обставини та не досліджено фактичну можливість включення у межах справи про банкрутство до розміру збитків ТОВ «Будова-Захід» суми переуступленої йому вимоги до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник». Без встановлення вказаних обставин неможливо вирішити питання щодо розміру пені.

Оскільки фактичні обставини справи судом апеляційної інстанції належним чином не встановлені та не перевірені, рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід», подану його представником ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.І.Євтушенко О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова