ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 09 червня 2006 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Україна»), правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), був укладений кредитний договір № HCL-001/006/2006 який складається з двох частин, які нероздільно пов'язані між собою, і за умовами якого банк надавав позичальнику кредит в розмірі 152 250 доларів США.

ОСОБА_4, як позичальник, зобов'язувалась прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредити у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами, і виконати всі зобов'язання визначені кредитним договором.

Однак всупереч положенням ст. ст. 526, 629 ЦК України ОСОБА_4 не виконала свої зобов'язання відповідно до умов зазначеного договору від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006, внаслідок чого станом на 07 квітня 2015 року у позичальника утворилася заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006 в сумі 104 299,13 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України 2 445 555,41 грн та 8 926 277,16 грн пені за прострочення виконання зобов'язань.

Також, 01 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-N00/027/2008 за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит в розмірі 152 250 доларів США.

ОСОБА_4, як позичальник, зобов'язувалась за умовами зазначеного кредитного договору використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання передбачені кредитним договором.

Усупереч зазначеному та положенням ст. ст. 1054, 526, 529 ЦК України ОСОБА_4 не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008, внаслідок чого станом на 07 квітня 2015 року утворилася заборгованість перед банком в сумі 143 149,83 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України 3 356 507,78 грн та складається із залишку заборгованості за кредитом у сумі 140 776, 40 дол. США, та суми несплачених відсотків за користування кредитом - 2 373,43 дол. США, а також пені за прострочення зобов'язань в розмірі 12 251 253,43 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки № PCL-001/006/2006, за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором від 09 червня 2006 року відповідач надала в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві власності.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008 було укладено 03 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 договір наступної іпотеки № PML-N00/027/2008, за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов'язань боржник ОСОБА_4 надала іпотекодержателю нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 360,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 09 червня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_5, 09 червня 2006 року укладено договір поруки № SR-001/006/2006 та на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, 09 липня 2008 року укладено договір поруки № SR-N00/030/2008.

28 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким первісний кредитор ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитними договорами від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006 та від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008.

Також, 28 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № PCL-001/006/2006 та договором наступної іпотеки № PML-N00/027/2008.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмети іпотеки, стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено повністю.

Звернуто стягнення на підставі договору іпотеки № PСL-001/006/2006 від 09 червня 2006 року, договору іпотеки № РМL-N00/027/2008 від 03 липня 2008 на заставлене майно земельну ділянку, площею 0,10 га, житловий будинок загальною площею 360,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Кошти отримані від реалізації заставленого майна вирішено направити на погашення заборгованості в сумі 247 448 доларів США 96 центів, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку 5 802 063 грн 20 коп та пені в розмірі 21 177 530 грн 59 коп перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № HCL-001/006/2006 від 09 червня 2006 року та за кредитним договором № ML-N00/027/2008 від 01 липня 2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитними договорами № HCL-001/006/2006 від 09 червня 2006, № ML-N00/027/2008 від 01 липня 2008 в розмірі 247 448 доларів США 96 центів, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день проведення розрахунку 5 802 063 грн 20 коп та пеню в розмірі 21 177 530 грн 59 коп.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 1 827 грн, з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2015 року скасовано.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» яка виникла станом на 07 квітня 2015 року: за кредитним договором № HCL-001/006/2006 від 09 червня 2006 року в розмірі 104 299,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 квітня 2015 року становить 2 445 553,41 грн, за кредитним договором № ML- NOO/027/2008 від 01 липня 2008 року в розмірі 143 149,83 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 квітня 2015 року становить 3 356 507,78 грн, яка складається із залишку заборгованості за кредитом у розмірі 140 776,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 квітня 2015 року становить 3 300 856,74 грн, та суми несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 2 373,43 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 квітня 2015 року становить 55 651 грн - звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PCL-001/006/2006 від 08 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ЮщенкоО.С. зареєстрованого в реєстрі за № 2055, та за договором наступної іпотеки № PML-N00/027/2008 від 03 липня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. зареєстрованого в реєстрі за № 6412, а саме: житловий будинок загальною площею 360,2 кв. м та житловою площею 163,8 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06 червня 2008 року Деснянською у м. Чернігові радою на підставі рішення Деснянської у м. Чернігові ради № 121 від 26 травня 2008 року, право власності зареєстроване 06 червня 2008 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 23537308, та земельну ділянку на якій він розташований площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, що виданий Чернігівською міською радою Чернігівської області, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з встановленням початкової ціни предмету іпотеки: житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в - 1 992 014,57 грн, та земельної ділянки на якій він розташований та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в - 165 755,91 грн.

В задоволенні інших позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 785,61 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 3 155 грн на користь ОСОБА_4 за апеляційний розгляд справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитними договорами в повному обсязі не виконувала, а тому утворилася заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006 в розмірі 104 299,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 квітня 2015 року становить 2 445 553,41 грн, за кредитним договором від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008 в розмірі 143 149,83 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 квітня 2015 року становить 3 356 507,78 грн, яка складається із залишку заборгованості за кредитом у розмірі 140 776,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 квітня 2015 року становить 3 300 856,74 грн, та суми несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 2 373,43 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07 квітня 2015 року становить 55 651 грн, у зв'язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості за зазначеними кредитними договорами просить звернути стягнення на нерухоме майно яке було передано відповідачем в іпотеку.

Враховуючи норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та правові позиції Верховного Суду України у справі № 6-1935цс15 від 07 жовтня 2015 року, у справі № 6-1923цс15 від 02 листопада 2016 року, за якою початкова ціна предмету іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, колегія суддів апеляційного суду встановила початкову ціну враховуючи визначену за згодою сторін в договорі наступної іпотеки від 03 липня 2008 року № PML-N00/027/2008, вартість земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 0,10 га в 165 755,91 грн, вартість розташованого на ній житлового будинку площею 360,2 кв. м та житловою площею 163,8 кв. м в 1 992 014,57 грн та врахувала, що після зазначеної дати інша оцінка предмету іпотеки не проводилась.

Доводи касаційної скарги щодо не надання позивачем належних доказів на підтвердження дійсної заборгованості ОСОБА_4 за кредитними договорами, а також про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має права вимоги за договором іпотеки, а судом неправильно визначено початкову ціну продажу предмета іпотеки, не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Як установлено апеляційним судом, з виписки з банківського рахунку ОСОБА_4 та додатків № 1 до кредитного договору № ML-N00/027/2008 вбачається, що відповідач отримала від банку кредит в розмірі 152 250 дол. США.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи від 03 жовтня 2016 року № 1009/1010/16-24, проведеної Чернігівським відділенням КНДІСЕ в межах матеріалів справи, підтвердити або спростувати наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості (зі сплати процентів за кредитом, погашення основної суми боргу) ОСОБА_4 за кредитними договорами від 09 червня 2016 року № HCL-001/006/2006 та від 01 липня 2008 року № ML-N00/027 станом на 07 квітня 2015 року перед ТОВ «ОТП Факторинг» не видається можливим.

Відсутність в повному обсязі джерел інформації щодо погашення простроченої заборгованості в розмірі платежів та наявність неоднозначних даних щодо погашення платежів у документах, які є в матеріалах справи, та відсутність матеріалів справи, не дає можливості визначити розмір простроченої кредитної заборгованості (тіло, і відсотки, пеня) окремо за кожним кредитним договором.

Також, відповідно до кредитних заявок ОСОБА_4, підписаних нею до кредитного договору від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006, від 03 листопада 2006 року, 02 червня 2007 року, 03 липня 2007 року, 12 липня 2007 року, 13 червня 2008 року зазначається, що кошти видаються шляхом перерахування на поточний рахунок № 3802.

З банківської виписки про рух коштів за рахунком ОСОБА_4 № 3802 встановлено, що кошти відповідно до кредитних заявок надходили на рахунок відповідача.

ОСОБА_4 наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006 ніякими доказами не спростовано, і не надано належних доказів на підтвердження обставин на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень проти отримання кредиту за зазначеним договором.

Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2016 року визнано недійсними: п. 1.8.1, п. 4.1.1, п. 4.1.2, п. 4.1.3, п. 4.1.4, п. 4.1.5, п. 4.1.6 кредитного договору від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006, укладеного між ОСОБА_4 та АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Зазначеними пунктами договору (окрім п. 1.8.1) визначено відповідальність позичальника і саме сплата банку пені, у зв'язку з чим колегія суддів апеляційного суду при визначенні заборгованості за кредитним договором від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006 обґрунтовано не включила в заборгованість ОСОБА_4 нараховану позивачем пеню в розмірі 8 926 277,16 грн.

Встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, визнані недійсними пункти 4.1.1., 4.1.2, 4.1.3 кредитного договору від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008, якими визначена відповідальність позичальника за порушення прийнятих на себе зобов'язань і зокрема п. 4.1.1 передбачена сплата банку пені.

У зв'язку з вищевикладеним, визначаючи розмір заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008, апеляційним судом не включено до заборгованості нараховану позивачем пеню у розмірі 12 251 253,43 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

28 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким від первісний кредитор ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитними договорами від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006 та від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008.

Також, 28 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № PCL-001/006/2006 та наступної іпотеки № PML-N00/027/2008

Також, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2016 року визнано припиненою поруку за договором № SR-001/006/2006 року укладеним між ОСОБА_5 та АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2016 року визнано припиненою поруку за договором № ML-N00/027/2008 укладеним між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк».

Вказані судові рішення набрали законної сили.

Враховуючи вищезазначене та положення ч. 1 ст. 554 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не відповідає перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у зв'язку із порушенням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитними договорами від 09 червня 2006 року № HCL-001/006/2006 та від 01 липня 2008 року № ML-N00/027/2008, які забезпечувалися порукою і за якою поручитель та боржник відповідали як солідарні боржники.

Крім того, положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

За змістом частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, беручи до уваги аналіз норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що в розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд України вже сформулював у постанові від 08 червня 2016 року (справа № 6-1239цс16), наданій заявницею для порівняння, та в постановах від 13 травня 2015 року (№ 6-53цс15, 6-63цс15), 16 вересня 2015 року (№ 6-495цс15 та 6-1193цс15), 27 травня 2015 року (№ 6-332цс15), 10 червня 2015 року (№ 6-449цс15), 07 жовтня 2015 року (№ 6-1935цс15), 21 жовтня 2015 року (№ 6-1561цс15), 04 листопада 2015 року (№ 6-340цс15), 03 лютого 2016 року (№ 6-2026цс15), від 01 березня 2017 року (№ 6-2284цс16).

Колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку про встановлення початкової ціну виходячи із визначеної ціни за згодою сторін в договорі іпотеки та договорі наступної іпотеки, оскільки після зазначеної дати інша оцінка предмету іпотеки не проводилася.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак