Провадження № 2/127/4464/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 листопада 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу №127/14447/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 16.08.2008р. по 19.12.2012р. позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2012р. Під час перебування у шлюбі, а саме 26.01.2009р. у сторін народилася донька ОСОБА_5 та 22.02.2011р. народилася донька ОСОБА_6, які після розірвання шлюбу проживають з позивачем. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2013р. у справі №127/22826/13-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнуто з останнього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Однак, з часу присудження аліментів пройшов значний проміжок часу та коштів, що були призначенні рішенням суду недостатньо на утримання дітей, оскільки діти зростають, відбувається соціалізація дітей у суспільстві та діти потребують більших затрат для подальшого розвитку і навчання. Розмір аліментів, який стягується на підставі вказаного судового рішення, не задовольняє потребу дітей. На харчування, навчання та лікування дітей позивачем витрачаються значно більші кошти ніж відповідач сплачує аліменти.

Як зазначає позивач в позовній заяві, за останні роки матеріальний стан відповідача значно покращився. З 14.09.2004р. відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець за основним видом діяльності «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування». З 30.06.2009р. відповідачу на праві власності належить нежиле приміщення, міні-кафе приміщення №2 загальною площею 67,3 кв.м. по вулиці Келецькій, 1 у м. Вінниці, яке використовується у підприємницькій діяльності. 14.07.2016р. та 04.08.2016р. відповідачем придбано дві квартири за тією ж адресою. Крім того, відповідач являється власником транспортних засобів: HONDA DIO мопед, 1990 року випуску, YAMAHA XVS 1700 мотоцикл, 2006 року випуску, FIAT DOBLO легковий/пасажирський-В, 2008 року випуску. У підрахунку загальна вартість нерухомості, яка перебуває у власності відповідача складає 2375000,00 грн., колісних транспортних засобів 387000,00 грн.

Таким чином, враховуючи що відповідач працює приватним підприємцем, отримує офіційний дохід, має у приватній власності транспортні засоби та нерухомість, яка збільшилася за останні роки і свідчить про значне покращення матеріального становища, позивач з посиланням на ст.ст. 180-184, 191-192 Сімейного кодексу України звернулася до суду з даним позовом, в якому просила:

- збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2013 року у справі №127/22826/13-ц на користь ОСОБА_1, з твердої грошової суми у розмірі 1500,00 грн. на тверду грошову суму у розмірі 5500,00 грн. на утримання доньки ОСОБА_5, 26.01.2009р.н. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та у розмірі 5500,00 грн. на утримання доньки ОСОБА_6, 20.02.2011р.н. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.

18 жовтня 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_3 проти позову про збільшення розміру аліментів, в яких відповідач не погодився з позовними вимогами та просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що:

- на виконання рішення суду відповідач регулярно сплачує аліменти, навіть у більшому розмірі, окрім того купує продукти та речі дітям;

- близько чотирьох місяців тому відповідач помітив, що позивач використовує частину аліментів не в інтересах дітей, а тому почав брати участь в утриманні дітей не лише в грошовій, але й у натуральній формі;

- чеки та квитанції, додані до позовної заяви, не свідчать, що придбані згідно них товари використовувалися виключно для потреб дітей;

- щодо значного покращення матеріального становища, то нежиле приміщення, міні-кафе по вулиці Келецькій, 1 у м. Вінниці було придбано ще у період перебування у шлюбі з позивачем, а дві квартири за тією ж адресою придбані не за власні кошти, а за позичені кошти згідно розписки;

- протягом 2015-2016 років середньомісячний дохід відповідача становив 9861 грн., з який вираховуються податки, військовий збір, ЄСВ.

Таким чином, як зазначає відповідач, він не спроможний сплачувати ті аліменти на які претендує позивач, а збільшення розміру аліментів призведе до того, що позивач буде витрачати їх не в інтересах дітей. (а.с. 89-91)

У пояснення на заперечення відповідача проти позову, які надійшли до суду 09.11.2017р., позивач зазначила, що нею критично оцінюється надана відповідачем боргова розписка, оскільки вона укладена між близькими родичами, а саме рідними братами. Крім того, як зазначила позивач, наявність «великих боргів» у звязку з укладенням розписки на суму 2500000,00 грн. не стало перешкодою для придбання відповідачем в період з 19.06.2017р. по 15.09.2017р. автомобіля AUDI А6, легковий седан-В, 2012 року випуску ринкова вартість якого становить 650000,00 грн. та не стало перешкодою відповідачу відпочивати декілька раз на рік за межами України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених у позові та додаткових поясненнях підстав та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували, з підстав викладених у письмових запереченнях, та просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, надавши їм юридичну оцінку, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 16 серпня 2008 року по 19 грудня 2012 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2012 року у справі №212/10403/2012. (а.с. 15-17)

Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилися дві доньки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей серії 1-АМ №125722 та серії 1-АМ №189922. (а.с. 17, 18)

Як пояснила ОСОБА_1 в судовому засіданні, та не заперечував ОСОБА_3, після розірвання шлюбу з відповідачем діти залишилися проживати з позивачем.

Як вбачається з довідки №849 від 29.06.2017р., виданої Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Зодчих 7» у квартирі 58 по вулиці Б.Свободи/Зодчих, 5/7 у місті Вінниці зареєстровані та проживають: ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8. (а.с. 19)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2013 року у справі №127/22826/13-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнуто з останнього на користь позивача на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 26 вересня 2013 року до досягнення старшою дитиною повноліття. (а.с. 11, 12).

З тексту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дітей визнав.

В судову засіданні позивач пояснила, що вищевказане рішення суду для примусового виконання не предявлялося, оскільки відповідач добровільно сплачував аліменти на дітей.

В свою чергу відповідач пояснив, що ним на виконання рішення суду регулярно сплачуються аліменти, навіть у більшому розмірі, близько 2000,00 грн. щомісячно.

Позивач не заперечувала щодо зазначених обставин, пояснивши що первинно позов про стягнення аліментів предявлявся на суму 2000,00 грн., однак за проханням відповідача позивач зменшила позовні вимоги до 1500,00 грн., взамін відповідач зобовязався сплачувати щомісячно саме 2000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. (ч. 2 ст. 182 СК)

Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачем зазначено, за останні роки матеріальний стан відповідача значно покращився, з 30.06.2009р. відповідачу на праві власності належить нежиле приміщення, міні-кафе приміщення №2 загальною площею 67,3 кв.м. по вулиці Келецькій, 1 у м. Вінниці, яке використовується у підприємницькій діяльності. 14.07.2016р. та 04.08.2016р. відповідачем придбано дві квартири за тією ж адресою. Крім того, відповідач являється власником транспортних засобів: HONDA DIO мопед, 1990 року випуску, YAMAHA XVS 1700 мотоцикл, 2006 року випуску, FIAT DOBLO легковий/пасажирський-В, 2008 року випуску. У підрахунку загальна вартість нерухомості, яка перебуває у власності відповідача складає 2375000,00 грн., колісних транспортних засобів 387000,00 грн.

Так, як вбачається зі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП серії В00 №741068, ОСОБА_3 14 вересня 2004 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем. (а.с. 14)

З довідки від 11.10.2017р., виданої Вінницькою ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області слідує, що ФОП ОСОБА_3 перебуває на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ з 21.09.2004р., в період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. сума його чистого оподаткованого доходу складає 11499,66 грн., а з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. 15130,05 грн.

В той же час, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №900757748 від 20.06.2017р. вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить:

- квартира АДРЕСА_1, загальною площею 54,8 кв.м., яка придбана згідно з договором купівлі-продажу від 04 серпня 2016 року;

- квартира АДРЕСА_2, загальною площею 44 кв.м., яка придбана згідно з договором купівлі-продажу від 14 липня 2016 року;

- нежиле приміщення, міні кафе-приміщення №2 в будинку №1 по вулиці Келецькій у місті Вінниці, загальною площею 53,2 кв.м., яке належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності №1263 від 28.05.2009р. (а.с. 20, 21)

Поряд з цим, як вбачається з довідки №31/2-Ю-57/аз від 19.06.2017р., виданої Регіональним сервісним центром у Вінницькій області МВС України, ОСОБА_3, являється власником наступних транспортних засобів:

- HONDA DIO мопед, 1990 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак АВАА 2759;

- YAMAHA XVS 1700 мотоцикл, 2006 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1;

- FIAT DOBLO легковий/пасажирський-В, 2008 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2.

В той же час, як слідує з довідки №31/2-Ю-10/аз від 15.09.2017р., виданої Регіональним сервісним центром у Вінницькій області МВС України, ОСОБА_3, окрім вищевказаних транспортних засобів, являється також власником автомобіля AUDI А6, легковий седан-В, 2012 року випуску.

Заперечуючи щодо позовних вимог відповідач зазначав, що мопед HONDA DIO та мотоцикл YAMAHA XVS 1700 придбані ним ще до постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів. В той же час, автомобіль FIAT DOBLO був придбаний у 2015 році та використовувався у підприємницькій діяльності, а на даний час відповідач його продав та придбав автомобіль AUDI А6.

Однак, посилання відповідача на те, що автомобіль FIAT DOBLO відповідач продав та за отримані кошти придбав автомобіль AUDI А6 судом до уваги не приймається, оскільки такі пояснення не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, судом встановлено, що після ухвалення Вінницьким міським судом Вінницької області рішенням від 15 листопада 2013 року у справі №127/22826/13-ц про стягнення з відповідача аліментів, ним було придбано:

- квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,8 кв.м.;

- квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 44 кв.м.;

- автомобіль FIAT DOBLO легковий/пасажирський-В, 2008 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2;

- автомобіль AUDI А6, легковий седан-В, 2012 року випуску.

Згідно з довідками ТОВ «ВІТ-ОКС» від 27.06.2017р. та від 20.09.2017р., за підписом оцінювача ОСОБА_9, ринкова вартість:

- квартири АДРЕСА_1 на теперішній час становить в межах 850000,00 грн.;

- квартири АДРЕСА_2 на теперішній час становить в межах 650000,00 грн.

- автомобіля FIAT DOBLO легковий/пасажирський-В, 2008 року випуску на теперішній час становить в межах 180000,00 грн.;

- автомобіля AUDI А6, легковий седан-В, 2012 року випуску на теперішній час становить в межах 650000,00 грн. (а.с. 23, 24, 82)

Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що визначеної оцінювачем вартості майна.

Як уже зазначалося, за правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів платника аліментів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а згідно зі статтею 192 СК України покращення матеріального стану платника аліментів, є підставою для збільшення їх розміру.

Таким чином, оскільки після ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, ним було придбано рухомого та нерухомого майна на суму близько 2330000,00 грн., суд приходить до висновку що матеріальний стан відповідача значно покращився, а також враховуючи те, що на стан здоров'я у відповідача нарікань немає, інших утриманців теж немає, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача відповідно до рішення Вінницьким міським судом Вінницької області рішенням від 15 листопада 2013 року у справі №127/22826/13-ц.

Посилання ж відповідача на повідомлення Укрексімбанку від 04.08.2015р., від 02.02.2016р. та від 08.02.2016р. про перерахування відповідачу його братом та матірю грошових коштів в сумі 16961,50 ОСОБА_5, 984,75 ОСОБА_5 та 23962,00 ОСОБА_5 для придбання вищевказаного нерухомого та рухомого майна судом до уваги не приймається, оскілки зі вказаних документів не вбачається на які саме цілі були перераховані та на які цілі були спрямовані зазначені кошти. Крім того, з названих документів не вбачається на яких умовах були надані відповідачу зазначені кошти.

Поряд з цим, судом критично оцінюється надана відповідачем копія розписки від 03.06.2016р. про отримання відповідачем від ОСОБА_10 2500000,00 грн., оскільки відповідно до статті 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, тоді як оригіналу розписки суду надано не було, а клопотань про виклик свідків на підтвердження цих обставин відповідачем не зявлялося.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд виходить з того, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, кожен з батьків має рівнозначний обовязок про утриманню дітей.

В судовому засіданні позивач пояснила, що на утримання дітей щомісячно нею витрачаються близько 11000,00 грн., по 5500,00 грн. на кожну дитину. При цьому, позивач зазначила, що вона не може рівноцінно приймати участь в утриманні дітей, оскільки її заробітна плата цього не дозволяє.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідач отримує заробітну платню близько 7500,00 грн., має дохід від підприємницької діяльності, що вбачається з довідки Вінницької ОДПІ від 30.10.2017р. та як пояснила сама позивач, періодично має дохід від здачі в оренду квартири.

Таким чином, при визначені розміру аліментів суд виходить з рівнозначного обовязку батьків по утриманню дітей.

Отже, враховуючи те, що відповідач є людиною здоровою, працездатного віку, інших осіб на утриманні немає, має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям, а також враховуючи вікову категорію дітей та звичайні їх потреби, суд вважає, що розмір аліментів в сумі 5000,00 грн. (по 2500,00 грн. - на кожну дитину) від одного з батьків щомісячно є достатнім для утримання та забезпечення гармонійного розвитку неповнолітніх дітей.

Разом з тим, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 11000,00 грн. може поставити останнього у скрутне матеріальне становище.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей позивач зазначає, що діти позивача та відповідача навчаються у спеціалізованих закладах освіти, додатково займаються вивченням англійської мови, що потребує додаткових коштів, а також періодично проходять консультації в офтальмолога та стоматолога, що також потребує значних коштів.

Однак, відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, з аналізу вищенаведеної норми слідує висновок про те, що додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом) не є аліментами в розумінні Сімейного кодексу України. Аліменти на утримання неповнолітньої дитини та додаткові витрати, в розумінні статті 185 СК України, за своєю правовою природою є різними поняттями. При цьому, на даний час позивачем не втрачена можливість стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей повязаних з вивченням англійської мови, а також їх лікуванням.

При цьому, суд звертає увагу та те, що предметом позовних вимог у даній справі є саме стягнення аліментів на утримання дитини, а не додаткових витрат, а згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною третьою статті 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з твердої грошової суми у розмірі 1500,00 грн. на тверду грошову суму у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06 липня 2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно з частиною першою статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Однак, враховуючи характер спірних правовідносин, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640,00 грн. витрат повязаних зі сплатою судового збору.

В той же час, в судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини першою статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Інтереси позивача у даній справі представляла адвокат ОСОБА_2 (свідоцтво №744 від 13.02.2012р.) на підставі договору про правову допомогу від 15.06.2017р. (а.с. 60-62).

Згідно з пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014р. витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з розрахунку вартості адвокатських послуг адвокатом виконано наступні роботи: юридичний аналіз документів 1 година, формування правової позиції, консультування 2 години, складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів, клопотання про приєднання письмових доказів, пояснення на заперечення, адвокатські запити 6 годин, участь в судових засіданнях 1 година.

Як доказ понесення витрат на правову допомогу позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера №15/06 від 16.06.2017р. про сплату 3000,0 грн. відповідно до договору про правову допомогу від 15.06.2017р. . (а.с.59)

Таким чином, беручи до уваги наданий розрахунок витрат на правову допомогу, акт виконаних робіт та квитанцію від 16.06.2017р. про сплату 3000,00 грн. витрат на правову допомогу, враховуючи правомірність вимог позивача про збільшення розміру аліментів, а також те, що часткове задоволення позовних вимог повязано виключно з розміром аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 61, 64, 84, 88, 213-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, податковий номер платника податків України НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: 21010, м. Вінниця, вул. І. Богуна, 12Б, відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2013 року у справі №127/22826/13-ц на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, податковий номер платника податків України НОМЕР_4, проживаючої за адресою: 21037, м. Вінниця, бульвар Свободи/АДРЕСА_3 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з твердої грошової суми у розмірі 1500,00 (одна тисяча п'ятсот) грн. на тверду грошову суму у розмірі 5000,00 (п'ять тисяч) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06 липня 2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, податковий номер платника податків України НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: 21010, м. Вінниця, вул. І. Богуна, 12Б на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, податковий номер платника податків України НОМЕР_4, проживаючої за адресою: 21037, м. Вінниця, бульвар Свободи/АДРЕСА_3, 640,00 грн. (шістсот сорок) витрат повязаних зі сплатою судового збору та 3000,00 (три тисячі) грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги адвокатом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: