Справа № 2-н-167/09
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

06.04.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого по справі судді Янчук С.В., при секретарі Цегельник Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на бездіяльність та рішення старшого державного виконавця Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ У Миколаївській області ОСОБА_1 по повернення виконавчого документа,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на бездіяльність та рішення старшого державного виконавця Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ У Миколаївській області ОСОБА_1 по повернення виконавчого документа. В обґрунтування заявленої скарги представник скаржника зазначив, що 16.12.2016 року на адресу стягувача надійшла постанова старшого державного виконавця Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ У Миколаївській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа, а саме судового наказу, виданого Баштанським районним судом Миколаївської області 21.08.2009 року у справі №2-н-10/2009 про стягнення з ОСОБА_2 солідарно з іншими особами на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 13176,96 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 65,89 грн.

Просить визнати неправомірною бездіяльність та вищевказану постанову державного виконавця, а також зобовязати останнього скасувати дану постанову, посилаючись на те, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку №38, що розташований в м. Очаків Миколаївської області по вулиці Бебеля. Представник скаржника вважає, що державним виконавцем всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року не було проведено дій по зверненню стягнення на вищевказане майно боржника, а відтак постанова державного виконавця є передчасною та незаконною.

В судове засідання стягувач не зявився, надавши заяву про підтримання скарги та розгляд справи в його відсутність.

Боржник в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, від нього не надійшло заперечень по розгляду скарги.

В судове засідання державний виконавець не зявився, надавши письмові заперечення проти скарги та просив розглянути скаргу без його участі.

Дослідивши письмові докази скарги та матеріали цивільної справи № 2-н-167/09, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги.

Згідно вимог статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2009 року Баштанським районним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 солідарно з іншими особами на користь Відкритого (Публічного) акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 13176,96 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 65,89 грн. Постановою від 10.05.2016 року старший державний виконавець Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ У Миколаївській області ОСОБА_1 відкрила виконавче провадження з виконання вищевказаного судового наказу. 29.08.2016 року вказаним державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по причині відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Копію даної постанови стягувачем було отримано лише 16.12.2016 року (а.с.47).

Відповідно до положень ч. 7 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виконавче провадження було відкрито постановою від 10.05.2016 року та повернуто постановою від 29.08.2016 року, тобто виконавчі дії проводилися у порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року та регламентовані положеннями відповідного Закону від 21 квітня 1999 року N 606-XIV.

Згідно положень ч.ч. 5,6 та 7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з

урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Із доданої до скарги копії Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна слід, що за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку №38, що розташований в м. Очаків Миколаївської області по вулиці Бебеля. Дані обставини також підтверджується змістом заперечень, що надійшли від державного виконавця Шимків І.І.

В ході розгляду скарги судом не встановлено обставин на підтвердження наявності у боржника іншого майна окрім вищенаведеного.

Згідно ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", установити у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Таким чином, звернення стягнення на єдине житло боржника можливе було за умови якщо сума, що підлягала стягненню за виконавчим провадженням перевищувала 14500 грн.

Однак сума, що підлягала стягненню за виконавчим провадженням становила 13272,85 грн.

Комплексний аналіз вказаних положень нормативних актів та фактичних обставин, встановлених судом, дає змогу зробити висновок про те, що державний виконавець не мав правових підстав для примусового виконання виконавчого документу шляхом звернення стягнення на єдине житло боржника.

Згідно ст. 387 ч.3 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчить про правомірність дій державного виконавця по поверненню виконавчого документа, а тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні скарги.

Крім того, вимога заявника про зобов'язання державного виконавця скасувати постанову від 29.08.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставною та не ґрунтується на законі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на бездіяльність та рішення старшого державного виконавця Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ У Миколаївській області ОСОБА_1 по повернення виконавчого документа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: