Справа №521/3483/13-ц
Провадження № 2/521/544/17
5 жовтня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки,-
ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами посилаючись на такі обставини « 24» липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та гр. ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 500-013/ФКВІП-08, згідно з умовами якого ОСОБА_3 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 21 500,00 USD (двадцять одна тисяча п`ятсот доларів США 00 центів) з розрахунку 11,98% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з « 24» липня 2008 року по « 18» липня 2033 року. Мета кредитування придбання нерухомості.
Виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 500-013/Zфпор-08 від 24.07.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_1, згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник.
Відповідно договору про передачу активів та кредитних зобовязань від 18.02.2008 року АТ «Дельта Банк» набув право вимоги по зазначеному кредитному договору.
У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 13.03.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 року на загальну суму 234 774,39 грн., на підставі цього позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором і суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору.
Заочним рішенням Малиновського районного суду від 11 лютого 2014 року позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 01 липня 2014 року звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 11 лютого 2014 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23.07.2014 року,заяву ОСОБА_1 від 01 липня 2014 року про перегляд заочного рішення від 11 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року у цивільній справі №521/3483/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, призначити справу до розгляду в загальному порядку.
Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_1 надала заяву про відкладення судового засідання, за час розгляду справи надавала письмові заперечення.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи,які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі,не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, при таких обставинах, суд визнає неявку позивача ОСОБА_1 у судові засідання з неповажних причин та розцінює це, як зловживання останнім своїми процесуальними правами.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод ( 995_004 ), ратифікованої Законом від 17.07.97N475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції.
Проте, позивач нехтує зазначеними нормами права, неодноразово не зявляючись у судові засідання без надання відповідних доказів поважності неявки.
За час розгляду справи відповідачем надано зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки, посилаючись на обставини та підстави викладені в ньому , просила суд визнати відсутність у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту № 500-013/ФКВІП-08 від 24 липня 2008 року,визнати неукладенність договору споживчого кредиту № 500-013/ФКВІП-08 від 24 липня 2008 року, та припинення іпотеки.
У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Судом встановлено, що « 24» липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 500-013/ФКВІП-08, згідно з умовами якого ОСОБА_3 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 21 500,00 USD (двадцять одна тисяча п`ятсот доларів США 00 центів) з розрахунку 11,98% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з « 24» липня 2008 року по « 18» липня 2033 року.
Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_5 передає (відступає) ОСОБА_6 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_3 замінює ОСОБА_5 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ОСОБА_5 ОСОБА_6 прав вимоги до боржників, ОСОБА_6 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_5) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 року.
24.07.2008 року, в забезпеченні виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008, між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 500-013/Zфпор-08 згідно якого він зобовязався відповідати по кредитному договору, як солідарний боржник.
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконував, станом на 13.03.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 року на загальну суму 234 774,39 грн. (двісті тридцять чотири тисячі сімсот сімдесят чотири грн. 39 коп.), яка складається з: - тіло кредиту - 168 863,97 грн. (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят три грн. 97 коп.); - відсотки - 60 416,01 грн. (шістдесят тисяч чотириста шістнадцять грн. 01 коп.); комісія за ведення кредиту 5 494,41 грн. (п`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 41 коп..).
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним ОСОБА_6 України було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, у тому числі були кредитний договір № 500-013/ФКВІП-08,укладеного 24.07.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1, договір Поруки № 500-013/ZOnOP-08. та договір Іпотеки.
Відповідно до п. 4.1. зазначеного Договору в порядку, в обсязі та на умовах, визначених Договором, ОСОБА_5 передає (відступає) ОСОБА_6 Права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_3 замінює ОСОБА_5 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях.
Відповідно до п.4.2 зазначеного Договору внаслідок передачі ОСОБА_5 ОСОБА_6 прав вимог до боржників, ОСОБА_6 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_5) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Згідно п.4.3. зазначеного Договору у власність переходять (відстулаються) Права вимоги за зобовязаннями, визначеними у п.п. 1.7.4.1 Договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент передачі прав.
Вищезазначене підтверджується завіреною копією повного тексту Договору від 30.06.2010 р.-
Відповідно до Витягу з додатку № 2 до Договору та Витягу з Акту звірки № 1 від 01.07.2010 p., що доданії до матеріалів справи вбачається, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 та забезпечувальними договорами.
На підставі викладеного, вбачається, що посилання відповідача ОСОБА_1 на відсутність у позивача ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором 500-013/ФКВІП- 08 від 24.07.2008 р. є необгрунтованими та не відповідають дійсності.
Так ст.. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі т..ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
З аналізу наведенних норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів
Відповідно до п. 2 ст. 517 ЦКУ боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.
На виконання вищезазначених норм, на адресу відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було направлено листи з повідомленням про передачу ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 прав вимог за кредитним договором № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 р.
Крім того, на адресу відповідачів 05.03.2012 р. були направлені досудові вимоги, де також було зазначено про те, що 30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним ОСОБА_6 України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6.
Також, на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено лист від 08.04.2014 p., в якому було зазначено, що 30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним ОСОБА_6 України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 та до листа повторно були додані докази підтвердження заміни кредитора у зобовязаннях, що діють на підставі кредитного договору № 500-013/ФКВ1П-08 від 24.07.2008 р.
Таким чином, твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що її не було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Окрім того, необхідного зазначити щодо недійсності Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 від 30.06.2010 р.
Відповідно до т.. 91 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (в редакції чинній на момент укладання договору від 30.06.2010 р.) з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора, зокрема, укладення угод, повязаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченному цим Законом.
Згідно п. 3-1 ст. 92 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» ліквідатор з дня свого призначення має право відчужувати активи та/або зобов'язання банку.
Статтею 95 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна банку ліквідатор розпочинає продаж майна на відкритих торгах, якщо Національним банком України не встановлено інший порядок його продажу.
На підставі вище викладеного вбачається, що ствердження відповідача ОСОБА_1 відповідно того, що банк втратив право укладати угоди, пов'язанні з відчуженням свого майна, у тому числі здійснювати відступлення права вимоги до своїх боржників третім особам є помилковим та не відповідає вищезазначеним нормам, оскільки з моменту призначення ліквідатора право відчуження майна банку переходить до призначеного ліквідатора.
Як вбачається з долученого до матеріалів справи Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 від 30.06.2010 р. від імені ГОВ «Укрпромбанк» договір був підписаний саме ліквідатором ОСОБА_7
Посилання відповідача ОСОБА_1 на правову позицію ВС України у справі № 6- 102цс 12 також є помилковим, оскільки уступка вимоги за статтями 512, 514 ЦК України та уступка заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає з заставленого права, за статтею 23 Закону України Ліро заставу мають різну правову природу. Умови договору застави майнових прав не свідчать про те, що відбулась заміна кредитора у відносинах по кредитному договору або мала відбутись згідно умов договору застави під відкладальною умовою.
Таким чином, вимога відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсності Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 від 30.06.2010 р. не підлягає задоволенню.
Що стосується визнання кредитного договору неукладеним.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо т. онни в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що сторони не досягли згоди щодо істотної умови договору, а саме, умови та порядку видачі валютного кредиту, не відповідає дійсності, оскільки в розділі 2 кредитного договору № 500-013/ФКВ1П-08 від 24.07.2008 р. передбачені умови надання та повернення кредиту, нарахування та сплати процентів і комісій.
Також, позивач ПАТ «Дельта Банк» не погоджується з доводами відповідача ОСОБА_1 з приводу того, що кредитний договір № 500-013/ФКВІП-08 від 24.07.2008 р. є неукладеним, оскільки відповідно до пункту 7.1 Договору позичальник ОСОБА_1 підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування ОСОБА_6 та отримання копії відповідного листа- повідомлення про умови кредитування ОСОБА_6, за яким надається кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився зі змістом Договору, всі умови Договору зрозумілі, повністю з ними згоден, заперечень та запитань не має, та зобов'язується їх дотримуватися та виконувати.
Згідно п. 7.3 Договору він набує чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взаємних зобов'язань.
Відповідно до ч.І 1ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої т. онни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту т.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За т.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено т.. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 не зазначає, що кредитний договір № 500-013/ФКВІП- 08 від 24.07.2008 р. та додатки до нього, договір поруки, договір іпотеки нею не підписувалися, що також підтверджується матеріалами справи.
Керуючись правовою позицією Верховного Суду України, а саме положеннями п. 8 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, т. о на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.
Однак, вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України.
Отже, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 179 ЦПК України).
Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які т. онни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтованим та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог, у задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, про визнання неукладеності кредитного договору та припинення договору іпотеки відмовити, у звязку з недоведеністю обставин на які вона посилається.
Суд вважає на виконання вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 2 347,74 грн. в рівних частках.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 553, 554, 610, 611, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором споживчого кредиту, неукладеності договору споживчого кредиту та припинення іпотеки залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня отримання рішення.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П.ЦЕЛУХ