Справа № 1309/4455/12
УХВАЛА

04 травня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву ОСОБА_1 про виправлення описок та помилок в рішенні Залізничного районного суду м.Львова від 23.02.2017 року у справі № 1309/4455/12,

встановив:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить зобовязати відповідачів як співвласників будинку №22 на вул. Доробок у м. Львові демонтувати самочинно побудовану на землях міськземфонду двоповерхову прибудову розміром 4,6м х 6,3м до житлового будинку №22 на вул. Доробок у м. Львові. Не погодившись з зазначеним позовом, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали зустрічну позовну заяву, яка ними неодноразово уточнювалася і згідно останньо поданої ними заяви про уточнення та збільшення позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України просять визнати за ними право власності на реконструйований житловий будинок загальною площею 213,3 кв. м. та житловою площею 127,1кв.м. Крім того, треті особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яким згідно уточнених позовних вимог просять визнати самочинно збудовану відповідачами ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прибудову розміром 4,6 м. х 6,3 м. до належного їм будинку (з правої сторони фасаду) на вул. Доробок, 22 у м. Львові такою, що є перешкодою у виконанні рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2008 року у справі № 2-2011/2008, зобовязати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у користуванні земельною ділянкою на вул. Вигоди, 15 шляхом демонтажу самочинно збудованої ними прибудови, яка стоїть на межі земельної ділянки на вул. Вигоди, 15, яка встановлена рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2008 року у справі №2-2011/2008 і проходить по межі «А-Б», що визначена і погоджена у виданому на імя ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 державному акті на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0555 га на вул. Доробок, 22.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.02.2017 року позовні вимоги Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задоволено, зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - співвласників будинку №22 на вул.Доробок у м. Львові демонтувати самочинно побудовану на землях міськземфонду двоповерхову прибудову розміром 4,6м х 6,3м до житлового будинку №22 на вул.Доробок у м.Львові та стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради по 1,87 грн. судових витрат з кожного. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та в задоволенні позову третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - відмовлено.

ОСОБА_1 14.03.2017 року звернулася до суду із заявою про виправлення описок та помилок у вказаному рішенні суду, а саме, просить виключити із мотивувальної частини рішення, із абз. 8 сторінки третьої - четвертої такого наступний текст: «відтак саме по визначеній в даному державному акті межі «А-Б» і проходить межа між будинковолодіннями на вул.Доробок, 22 та Вигоди,15, при тому, що остання на час розгляду справи ще неприватизована і належить до комунальної власності і на частині саме цієї земельної ділянки було зведено спірну прибудову розміром 4,6м х 6,3м до будинку № 22 по вул. Доробок у м. Львові, що належить відповідачам. Твердження відповідачів про те, що спірна прибудова розташована на земельній ділянці ОСОБА_7 суперечить матеріалам справи та спростовується наявними у справі доказами, зокрема численними викопіюваннями, що є в матеріалах справи, з яких чітко видно, що будинковолодіння Доробок, 22 (ОСОБА_1) та Доробок,18 (ОСОБА_7) між собою не межують», який на її думку не відповідає та суперечить змісту рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2008року у справі №2-2011/2008.

В судовому засіданні заявник відповідач ОСОБА_1 заяву підтримала, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Представник позивача - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради і третьої особи Львівської міської ради ОСОБА_8 проти задоволення заяви заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили проти задоволення заяви, а також подали письмові заперечення, згідно яких законодавством не передбачено зміну тексту мотивувальної частини прийнятого рішення шляхом виключення текстових абзаців з висновками, якими суд обгрунтовував прийняте ним рішення, тому вважають, що суд не має права змінювати зміст судового рішення, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 просять відмовити.

Інші особи, які брали участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду питання виправлення описки в судовому рішенні, в судове засідання не зявились, що, відповідно до ч.4 ст.219 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду питання внесення виправлень.

Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, дослідивши подану заяву, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала.

Як вбачається зі змісту п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред'явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв'язку з постановленням відповідної ухвали.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що викладене в заяві ОСОБА_1 від 14.03.2017 року непогодження зі змістом рішення суду від 23.02.2017 року, не є описками в розумінні ст.219 ЦПК України, зміст рішення відповідає вимогам ст.215 ЦПК України, тому суд приходить до переконання, що внесення запропонованих ОСОБА_1 виправлень, а саме виключення певного тексту з мотивувальної частини рішення, є безпідставним і в задоволенні її заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 208-210, 219 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описок та помилок в рішенні Залізничного районного суду м.Львова від 23.02.2017 року у справі № 1309/4455/12 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.