Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/7222/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Кругліков А.В.
Провадження № 22-ц/778/1789/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES», про солідарне стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ПрАТ Страхова компанія «UNIVES», про солідарне стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначала, що 31.12.2013 року у м. Запоріжжі по вул. Яценка сталась ДТП за участю водія ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні ДТП.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_5 склав 49 000 грн.

Страхова компанія перерахувала їй лише суму в розмірі 36 633,04 грн.

Отже, недоплата за відновлювальний ремонт складає 12 366,96 грн.

Враховуючи вищевикладене просила суд тягнути з відповідачів в солідарному порядку суму недоплаченої матеріальної шкоди за відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 12366,96 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Законом України Про страхування визначено, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або ін. третій особі (ч. 2 ст. 8 Закон України Про страхування).

Статтею 25 Закону України Про страхування передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1).

Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і цей закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Встановлено, що 31 грудня 2013 року по вул. Яценко в м. Запоріжжі сталось ДТП, за участю транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5 та транспортного засобу «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4

Вище зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 правил дорожнього руху, відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «UNIVES» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 23.10.2013 р. № АС/6317706.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 04.08.2014 р. № 01/08/14, проведеного оцінювачем ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_1, з урахуванням фізичного зносу склала 37 633,04 грн.

Враховуючи суму франшизи в розмірі 1000 грн., визначену в полісі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 23.10.2013 р. № АС/6317706, ПрАТ «СК «UNIVES» сплатило ОСОБА_5 суму страхового відшкодування в розмірі 36 633,04 грн.

Позивачем заявлені вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «UNIVES» суму несплаченої матеріальної шкоди за відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_3, в розмірі 12 366,96 грн. Підставою заявлених вимог є встановлення ТОВ «Бриллиант Авто» суми відновлювального ремонту в розмірі 49 000 грн. та наряд замовлення з калькуляцією про сплату 49 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив, з того , що проведена експертом ТОВ «Бриллиант Авто» розрахунок є попереднім, а остаточна вартість може бути визначена після встановлення можливих прихованих дефектів та постачання запасних частин, а чек від 28.02.2017 р. за № 1526 та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 28.02.2017 р. № 12, за якими, як вказував позивач, було сплачено ТОВ «Бриллиант Авто» суму коштів в розмірі 12 367 грн. не можна прийняти до уваги, оскільки вказані кошти були сплачені вже після відкриття провадження у справі.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Так статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно зі ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормами глави 82 ЦК України крім прямого обов'язку винної особи відповідати за спричинену шкоду, визначені також певні випадки, коли залежно від обставин події, за яких її завдано, та особи заподіювача, потерпілому замість заподіювача шкоди або спільно із ним відшкодовує шкоду інша особа.

Зокрема, положенням ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ремонтній калькуляції від 16.01.2014 року ТОВ «Бриллиант Авто» за попередній калькуляції вартості ремонтних робіт транспортного засобу «Peugeot 3008» складає 48639 грн. 78 коп. ( а.с. 8-13).

Відповідно до наряду замовлення робіт по ремонту автомобілю та довідки взаємних розрахунків між ТОВ «Бриллиант Авто» та ОСОБА_3 становить 36 633,04 грн. + 12 366,96 грн. .

Отже потерпілому позивачу не відшкодовані Страховою компанією в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі в сумі 12 366,96 грн. з відрахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. яка підлягає відшкодуванню з відповідача ОСОБА_4

Посилання Страхової компанії на інший висновок експерта не спростовують висновків про необхідність відшкодування потерпілому збитків в повному обсязі відповідно до реальної вартості виконання робіт.

Судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює нове рішення , задовольняючи частково вимоги про відшкодовування матеріальної шкоди на користь позивача зі Страхової компанії в розмірі 11366 грн., з ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн., виключаючи солідарне стягнення.

В порядку статті 88 ЦПК України підлягають присудженню судові витрати на користь позивача за подачу позову в сумі 551 грн., за подачу апеляційної скарги 606 грн., а всього 1157 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2017 року у цій справі касувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES», про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 11 366 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди ( франшизи ) в сумі 1000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1157 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: