РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом до Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку.

Позов аргументував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_2, яка ще при житті ІНФОРМАЦІЯ_3 року все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось і взагалі те, що буде їй належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла позивачу. Після смерті матері відкрилась спадщина у виді двох земельних ділянок площею 0,2497 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та площею 0,2548 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером НОМЕР_2 Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_2 Спадщину після смерті матері позивач прийняв шляхом подачі відповідної заяви до Жмеринської районної державної нотаріальної контори та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно на вказані земельні ділянки. Однак окрім вищевказаного майна, за померлою ОСОБА_2 рахується житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2. Для оформлення спадщини на спадковий будинок позивач звернувся в КП «ВООБТІ» та пред'явив свідоцтво на забудову індивідуальної садиби в АДРЕСА_2 де вказаний забудовник - ОСОБА_2, акт про відведення в натурі присадибної земельної ділянки під індивідуальну забудову та замовив технічний паспорт на будинок. 19.04.2017 року він отримав технічний паспорт на вказаний будинок, в якому є відмітка, що «правовстановлюючі документи відсутні». Позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про спадщину на цей житловий будинок, однак отримав відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Згідно звіту технічного обстеження індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на ділянці АДРЕСА_3, проведеного ТОВ «БТІ СЕРВІС», за результатами проведеного технічного обстеження об'єкта індивідуального житлового будинку встановлено його можливість його надійної та безпечної експлуатації. Згідно довідки Станіславчицької сільради від 20.07.2017 року, при житті ОСОБА_2 не виносилось рішення про видачу на її ім'я свідоцтва про право власності на спадковий будинок. На даний час неможливо винести рішення про видачу свідоцтва про право власності на ім'я ОСОБА_2 у зв'язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2.

04.10.2017 ухвалою судді відкрито провадження у справі.

26.10.2017 ухвалою суду витребувано із Жмеринської районної державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті ОСОБА_2

15.11.2017 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю і просив їх задовольнити з підстав зазначених вище. Пояснив, що інших спадкоємців немає.

Представник відповідача Станіславської сільської ради Жмеринського району в судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої не заперечував щодо задоволення позову, а справу просив розглянути у його відсутність.

Суд, за погодження із позивачем, на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача та представника відповідача.

15.11.2017 суд виніс ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжив судовий розгляд, оскільки визнання відповідачами позову суперечить закону.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження позивача, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповідала позивачу ОСОБА_1, заповіт не змінено та не відмінено (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, мати позивача - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Станіславчик Жмеринського району (а.с.12).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 06.09.2016 року зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.10).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстрованих в реєстрі за №2-1330 та №2-1333, після смерті матері ОСОБА_2 позивач прийняв спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0,2497 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 та земельної ділянки площею 0,2548 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: НОМЕР_3 Вказані свідоцтва були зареєстровані у спадковому реєстрі (а.с.11-12) та в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14,16).

Відповідно до довідок виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району від 20.07.2017 №1250 та №1251 ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_2 Згідно запису з погосподарської книги №358/8 номер об'єкта по господарського обліку за НОМЕР_4 в будинку, який рахується за ОСОБА_2, на час відкриття спадщини разом із нею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.18-19).

Згідно довідки виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району від 20.07.2017 №1249 при житті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не виносилось рішення про видачу на її ім'я свідоцтва про права власності на житловий будинок АДРЕСА_2. Винести рішення про видачу свідоцтва про право власності на будинок на її ім'я неможливо у зв'язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.17).

ОСОБА_2 видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби в АДРЕСА_5 у виконкомі Станіславчицької сільської Ради депутатів трудящих 16.01.1974 року (а.с.21-24)

Відповідно витягу з рішення №118 виконкому Станіславчицької сільської ради вирішено в зв'язку з впорядкуванням нумерації житлових будинків вулиці змінити поштову адресату житловому будинку в АДРЕСА_6, а саме ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 (а.с.20).

Відповідно до копії технічного паспорта на садибний житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2, останній 1973 року побудови, загальною площею 61,5 кв. м, в тому числі житловою площею 42,6 кв. м (а.с.26-29).

Згідно звіту технічного обстеження вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Для цього необхідно усунути виявлені під час його технічного обстеження недоліки, зазначені в рекомендаціях (а.с.32-63).

Відповідно до довідки КП «ВООБТІ» від 07.04.2017 року №81 станом на 31.12.2012 року первинна технічна інвентаризація та реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_7 не проводилась. Станом на 07.04.2017 року самовільно збудованих будівель та переобладнаних приміщень немає (а.с.25).

Відповідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2017 року №1195/02-31, державний нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори Суська С.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_8 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно (а.с.31).

Згідно з копією спадкової справи померлої ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,2497 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_9 та земельну ділянку площею 0,2548 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером НОМЕР_5 ніхто не прийняв (а.с.77-100)

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджені постановою Кабінету Міністрів України (із змінами) від 25.12.2015 №1127.

Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно із ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23).

Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Як вбачається із пункту 2 частини 1 ст.10 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

В частині 1 ст.27 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелічені документи, на підставі який проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав. Як вбачається із пункту 14 цієї Статті, цей перелік не є вичерпним, державна реєстрація права власності може проводитись і на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 31 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

2. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об'єктів нерухомості є необов'язковим.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (із змінами) (далі - Порядок № 1127), звернутись до суб'єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

У пункті 66 Порядку №1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються: - документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком № 1127, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, - витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи, - документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб'єкта права власності - спадкодавця з обов'язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця.

Підсумовуючи вищезазначене, з огляду на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по АДРЕСА_8, на які в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 просить визнати право власності позивач ОСОБА_1, побудований до 05 серпня 1992 року, згідно свідоцтва про забудову індивідуальної садиби, зареєстрованого №6 від 16.01.1974 року та даних із погосподарської книги за №358/8 номер об'єкта по господарського обліку за НОМЕР_6, будинок рахується за померлою ОСОБА_2, є документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинок з господарськими будівлями і спорудами, нотаріус мав би, за умови представлення йому цих документів (як вбачається із копії спадкової справи такі документи позивачем нотаріусу представлені), за заявою спадкоємця, на підставі пункті 66 Порядку № 1127, внести відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстру прав, шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності, а потім видати свідоцтво на право на спадщину за законом.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки у позивача є всі необхідні документи для оформлення спадкового житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в нотаріуса, що відповідає висновкам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1.).

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 цієї Статті, перелік яких є необмежений. Суд вважає, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту свого права.

Разом з тим, за позивачем залишається право звернутися до компетентного суду з належним позовом на оскарження дій нотаріуса.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223,1268, 1269, 1270, ЦК України, ст.ст.10,27,30 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.66 Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджені постановою Кабінету Міністрів України (із змінами) від 25.12.2015 №1127, ст.ст.3, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду А.М. Заярний