Номер провадження: 22-ц/785/970/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території,

встановила:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами, грошову суму у розмірі 5 562 грн 23 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 243,6 гривень.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач мешкає у квартирі АДРЕСА_1. Будинок, в якому мешкає відповідач, належить до житлового фонду місцевих ОСОБА_3 та знаходиться на балансі КП «ЖКС «Хмельницький», які в свою чергу забезпечують його житлово-комунальними послугами. Внаслідок несвоєчасного здійснення відповідачем оплати за надані послуги, у нього наявна заборгованість по квартирній платі та комунальним платежам, яка станом на 01.05.2015 року складає 5 562, 23 грн. На неодноразові попередження адміністрації КП «ЖКС «Хмельницький», боржник не реагує, від сплати заборгованості ухиляється. З метою відновлення свого порушеного права, позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

У судове засідання представник позивача зявилася, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Справа розглянута у відсутності відповідача.

Заочним рішенням суду від 07 грудня 2015 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

На вказане заочне рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 мешкає у квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований за вказаною адресою з 23.10.1998 року та є основним квартиронаймачем, згідно довідки про склад сімї та реєстрацію від 03.12.2015 року за №5372 та згідно відповіді відділу АДР ГУ ДМС України в Одеській області від 17.08.2015 року за №215617 від 17.06.2015 року.

Будинок, в якому мешкає відповідач, належить до житлового фонду місцевих ОСОБА_3 та знаходиться на балансі КП «ЖКС «Хмельницький», які в свою чергу забезпечують житлово-комунальними послугами вказаний будинок. Загальна площа квартири, яку займає відповідач з родиною складає 96,30 кв. м., квартира має комунальні зручності.

Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України (далі ЖК України), власник та члени його сім ї зобовязані своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

П.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством України та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ч.3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

За ст.67 ЖКУкраїни передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги), береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і зазначених вище норм ЖК України власник квартир та повнолітні особи, які проживають в ній, зобовязані своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно. Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку по договору. Якщо договір не був укладений, власник повинен сплачувати спожиті комунальні послуги, згідно чинного законодавства. Ці платежі вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором чи законом не вставлено інші строки.

Із виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що заборгованість відповідача станом на 01.05.2015 року складає 5 562, 23 грн.

Представником КП «ЖКС Хмельницький» було представлено суду акти виконаних робіт по прибиранню придомової території по дільниці №3 з січня 2012 року по грудень 2014 року.

Представник КП «ЖКС Хмельницький» пояснила, що на неодноразові попередження їх адміністрації про погашення заборгованості по квартирній платі та комунальним платежам, боржник не реагує, своєчасно здійснити оплату відмовляється.

Відповідно до положень ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Боржник отримує надані КП «ЖКС Хмельницький» житлово-комунальні послуги, йому видана розрахункова книжка на підставі особового рахунку № НОМЕР_1, по якій він повинен здійснювати оплату за спожиті послуги, чим підтверджували наявність договірних правовідносин, проте ця оплата проводиться у незначному обсязі та несвоєчасно.

Відповідно до ст. ст. 19, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься щомісячно.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У відповідності до Статуту, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 4173-V від 09.04.2009 року, КП «ЖКС Хмельницький» є комунальним підприємством, яке здійснює технічну експлуатацію житлового фонду комунальної власності Одеської територіальної громади. Предметом діяльності комунального підприємства є організаційне забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду.

Оскільки позивачем надавалися послуги відповідачу, повязані з утриманням будинку та прибудинкової території, тому дійсно є усі підстави для стягнення з нього заборгованості за фактично надані позивачем та отримані відповідачем послуги.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, тобто з 01.04.2012 року. Раніше наказом №521/18907/14-ц від 29.10.2014 року було стягнуто з відповідача заборгованість по комунальним послугам у розмірі 4748,07 гривень, який був скасований ухвалою суду від 09.02.2015 року. Таким чином заборгованість по строку позовної давності перед КП «ЖКС «Хмельницький» станом на 01.05.2015 року у розмірі 5 562, 23 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача КП «ЖКС «Хмельницький».

Невиконання боржником зобовязань по своєчасному внесенню платежів за користування житлом та комунальними послугами спричиняє істотну шкоду інтересам держави та громадян у сфері здійснення державної житлової політики, порушує права та охоронювані законом інтереси її органів, на які покладені функції з управління, експлуатації та забезпечення збереження житлового фонду комунальної власності.

Згідно до положень ст.88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті, має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, так з відповідача на користь позивача суд правильно стягнув сплачений ним судовий збір в загальному розмірі 243,60 гривні.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що рішення суду слід скасувати, так як суд порушив норми процесуального права та не сповістив належним чином відповідача про час та місце розгляду справи, у звязку із чим відповідач не зміг подати свої заперечення проти позову, свій зустрічний позов не можуть бути повністю прийняті колегією суддів до уваги, так як суд першої інстанції, відповідно до чинних норм процесуального права, прийняв всі передбачені процесуальним законом міри для належного сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи.

Так, на а.с.85, 90 знаходяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких вбачається, що судом, на адресу відповідача направлялися копія позову, ухвала про відкриття провадження, повістки на 28.10.2015р. та 07.12.2015р. В повідомленні зазначено, що поштові відправлення були отримані 21.09.2015р. та 12.11.2015р. особисто «Коваленко».

Відповідно до припису статті 76 ЦПК України, с удові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вказане вище повідомлення свідчить, що особа, що доставляла судову повістку, могла вручити судову повістку будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з відповідачем, і це не є порушенням норм процесуального права. Відповідно до наданої довідки на а.с. 36, в квартирі разом з ОСОБА_2 проживають та зареєстровані 7 членів сімї, четверо з яких є повнолітніми. Суд не має повноважень та спеціальних знань щодо встановлення дійсності підпису будь кого із сторін по справі чи членів їх сімї.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт не надав жодного належного та допустимого доказу того, що вказані ним порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на те, що суд не застосував норми матеріального права щодо якості надання послуг, скарг мешканців будинку не проведення позивачем поточного або капітального ремонту також не можуть бути взяті до уваги, так як жодної вимоги або скарги мешканців щодо якості надання послуг та проведення ремонту до суду подано не було.

Представник апелянта до суду апеляційної інстанції подав 23.11.2016 р. письмові пояснення, які по сутті є доповненнями до апеляційної скарги, так як в них викладені доводи, які не були вказані в самій апеляційній скарзі. Вказані додаткові доводи, зазначені в письмових поясненнях представника, також не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, так як відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її тільки протягом строку на апеляційне оскарження.

Таким чином твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5