Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/5296/17

Номер провадження2/711/1895/17

29 листопада 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «НАШІ ДВЕРІ», фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист інтелектуальної власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг №214166 «Наші двері». Зазначений знак використовується на ринку товарів України, оскільки під цією торговельною маркою працює сім салонів-магазинів дверей «Наші-двері», продається велика кількість серій міжкімнатних дверей та вхідних дверей різних фабрик-виробників, а також здійснюється поставка дверей в інші міста України. З використанням такого знаку також працює веб-сайт позивача ://www.nashidveri.net/. Натомість в м. Черкаси здійснюється реалізація міжкімнатних дверей в магазинах під назвою «Наші Двері» та із застосуванням відповідного графічного зображення відповідачами ТОВ «ТД «НАШІ ДВЕРІ», ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3. Графічне зображення «Наші двері» нанесено на каталоги товарів, візитні картки та вивіски магазинів «Наші двері» у Черкасах, а словесний знак «Наші двері» використовується відповідачами у рекламній кампанії. Оскільки використовувана відповідачами назва «Наші двері» є схожою до ступеня змішування із товарним знаком, права на який належать позивачу, то зазначене вводить в оману споживачів, завдає збитків позивачу та порушує його законні права і інтереси, внаслідок чого у своєму позові позивач вимагає: заборонити ТОВ «ТД «НАШІ ДВЕРІ», ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 використовувати назву та знак для товарів і послуг «Наші двері», права інтелектуальної власності на який належать ОСОБА_1 на підставі свідоцтва України на знак для товарів і послуг №214166 від 11.07.2016р., зокрема, але не виключно, у рекламних брошурах, візитках, цінниках, упаковках, етикетках вивісках, бирках, нашивках, чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання товару із зазначенням нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт та експорт, застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано, застосування його у діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заперечення, в яких зазначив, що зареєстрований за позивачем знак для товарів має скомпоноване зображення, а тому правовому захисту позивача в даному випадку підлягає зареєстрований знак для товарів і послуг у вигляді зображення що міститься у свідоцтві (бібліографічних даних), як єдиної, скомпонованої сукупності текстових і зображувальних елементів, а не окремо кожний із елементів, як самостійний об'єкт захисту. Натомість використовуване відповідачем зображення із надписом «Наші двері» не є тотожним із знаком для товарів та послуг, право інтелектуальної власності на який належить позивачу, оскільки усі зображувальні елементи є різними (за кольором, формою, зображенням, компонуванням, шрифтом, нахилом, розташуванням текса виконанням). При цьому назва - «Наші двері» є загальновживаним та поширеним терміном і використовується відповідачем ще з 2013 року у своїй діяльності, як власне позначення із текстовим елементом «Наші двері», що виключає необхідність отримання дозволу на використання відповідного зображення від власника свідоцтва та унеможливлює заборону власником свідоцтва цій особі вчиняти дії, які охоплюються правом попереднього користувача. Також відповідач зазначив, що такий спосіб захисту, як заборона іншій особі використовувати певну назву в своїй діяльності, не відповідає передбаченому законом способу захисту прав власника на знак, оскільки таке право не входить до обсягу його виключних прав, як власника знаку. Тож відповідач просив відмовити у позові в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду аналогічні за змістом заперечення, що і відповідач ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, викладених в запереченнях відповідачів та просив відмовити у позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами письмові докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг №214166, виданого відповідно до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та зареєстрованого у відповідному Державному реєстрі 11.07.2016р. стосовно товарів і послуг 19 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг: броньовані двері неметалеві, двері неметалеві, дверні рами (коробки) неметалеві, дверні тахлі (фільонки) неметалеві, поперечини дверні або віконні неметалеві, пороги дверні (лежні) неметалеві, стулкові дверні неметалеві /а.с.6-8/.

Даний знак має скомпоноване зображення одного кольору, яке утворюється із комбінації слів НАШІ ДВЕРІ та графічних зображувальних елементів (зображення у фон ключа та прямої розподільної смуги), а також інформації щодо географічного розташував (географічної власної назви) КРЕМЕНЧУК.

Зазначений знак використовується позивачем у господарській діяльності протягом останніх двох років, оскільки під цією торговельною маркою працює сім салонів-магазинів дверей «Наші-двері» (в м. Кременчуці, м. Світловодську, м. Горішні Плавні, м. Миргороді, м. Лубни, м. Олександрії та в м. Кобеляки) та веб-сайт ://www.nashidveri.net/, де продається велика кількість серій міжкімнатних дверей та вхідних дверей різних фабрик-виробників.

Відповідачі здійснюють підприємницьку діяльність, зокрема, з реалізації на території міста Черкаси міжкімнатних та вхідних дверей з магазинів під назвою «Наші двері». При цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є засновниками ТОВ «ТД «НАШІ ДВЕРІ», яке зареєстроване 13.07.2016р..

Також у своїй діяльності в рекламній кампанії з 2014р. відповідачі використовують графічне зображення із словесним знаком «Наші двері», яке нанесено на каталоги товарів, візитні картки та вивіски магазинів у м. Черкасах за адресою: вул. Смілянська, 163; вул. Благовісна, 184; вул. О. Дашковича, 19, - а також в мережі Інтернет на різних веб-сайтах. Зазначені обставини визнаються сторонами і підтверджуються наданими суду письмовими доказами /вкладення на а.с.60, а.с.121-126/.

Будь-яких договорів між позивачем та відповідачами, які б надавали їм право використовувати знак для товарів і послуг, який належить позивачу, не укладалось.

Позивач вважає, що використовувана відповідачами назва «Наші двері» є схожою до ступеня змішування із його торговельною маркою «Наші двері». Враховуючи, що позначення «Наші двері» є схожим із знаком на товари і послуги позивача настільки, що їх можна сплутати, що вводить в оману споживачів, то це завдає йому збитків та порушує його законні права і інтереси як власника чинного свідоцтва на знак для товарів і послуг, а тому він звернувся з зазначеним позовом до суду.

Тож спір між сторонами виник з приводу порядку використання знаку товарів і послуг, а спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №3689-ХІІ від 15.121.1993р. «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (далі Закон №3689-ХІІ).

Надаючи оцінку доводам позивача суд виходить з того, що аналіз змісту обставин спірних правовідносин свідчить, що спір між сторонами полягає у використанні відповідачами у своїй діяльності словосполучення «наші двері», яке входить до складу знаку, що належить позивачу. Визначаючи наявність порушення прав позивача суд виходить з наступного.

Згідно ст.492 ЦК торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

За змістом ст.ст.1, 5 Закону №3689-ХІІ знак це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень

Згідно з приписами ч.4 ст.16 Закону №3689-ХІІ використанням знака визнається:

-нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

-застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

-застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмінності знака.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону №3689-ХІІ обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Відповідно до свідоцтва №214166 від 11.07.2016р. обсяг правової охорони знаку, що належить позивачу, розповсюджується на товари класу 19 Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (Ніцька класифікація), а відтак розповсюджується на відносини з позначення таких товарів відповідним знаком. При цьому знак складається з окремих скомпонованих між собою елементів словесного і ілюстрованого змісту. Як зазначив позивач він використовує зазначений знак, як власну торговельну марку при реалізації дверей інших виробників, а не власного виробництва.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїй господарській діяльності займаються реалізацією, зокрема, вхідних та міжкімнатних дверей з МДФ, деревини, шпону та металу.

12.07.2016р. відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 створили юридичну особу ТОВ «ТД «НАШІ ДВЕРІ», яке за видами діяльності займається, зокрема, виробництвом інших дерев'яних будівельних конструкцій і столярних виробів, а також неспеціалізованою оптовою торгівлею.

Свою господарську діяльність відповідачі здійснюють, зокрема, через мережу магазинів з назвою «Наші Двері», для позначення яких використовуються рекламні банери та вивіски з такою назвою. Натомість, використовуване відповідачами зображення із написом «Наші Двері» значно відрізняється від знаку позивача, оскільки зображувальні елементи є різними за формою, кольором, зображенням, компонуванням, шрифтом, нахилом, розташуванням тексту і способом виконання. Отже доводи позивача про відсутність розрізняльної здатності між належним йому знаком та використовуваним відповідачами позначенням «наші двері» є необґрунтованими. Окремо слід звернути увагу, що всупереч положень ч.2 ст.59, ч.1 ст.60 ЦПК України позивачем не надано спеціальних доказів на підтвердження ступеню розрізняльної здатності між такими знаками.

Тож в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про використання відповідачами знаку у тій формі, який належить позивачу. До того ж не встановлено судом і тих обставин, що реалізована відповідачами продукція маркується за допомогою знаку позивача, або з використанням на такій продукції словесного позначення «наші двері». Отже в контексті обсягу правового захисту знаку позивача, який розповсюджується на певний перелік товарів, судом не встановлено порушень його законних прав та інтересів з боку відповідачів.

Стосовно використання відповідачами у своїй діяльності словосполучення «наші двері», то варто зауважити що таке словосполучення є загальновживаним та поширеним терміном, яке не дозволяє виокремити певний вид такої продукції як двері один від одної. Згідно ч.2 ст.6 Закону №3689-ХІІ не можуть одержати правову охорону позначення, які, зокрема, складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду, або складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами. Такі позначення можуть бути внесені до знака як елементи, що не охороняються, якщо вони не займають домінуючого положення в зображенні знака.

Аналіз змісту бібліографічних даних знаку позивача свідчить, що словосполучення «наші двері» не займає домінуючого положення в такому знаку, а отже з огляду на його лексичний зміст, який є загальновживаним терміном, такий елемент підлягає правовій охороні в сукупності з іншими елементами знаку, а не окремо від них.

Окремо слід також звернути увагу, що відповідно до а.6 ч.6 ст.16 Закону №3689-ХІІ виключне право власника свідоцтва забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстрований знак не поширюється на добросовісне застосування такими особами своїх імен. Отже використання відповідачами у господарській діяльності ТОВ «ТД «НАШІ ДВЕРІ» для реклами та вивісок магазинів найменування юридичної особи не можна вважати порушенням прав позивача на знак. При цьому про добросовісність використання відповідачами, зокрема ОСОБА_3, словесного позначення «наші двері» свідчить та обставина, що таке позначення використовується ними з початку 2014р., що підтверджується відповідними видатковими накладними із зображенням такого логотипу /а.с.118-120/, актом здачі-приймання робіт з виготовлення каталогів «Наші Двері» від 29.05.2015р. /а.с.110-111/, замовлення макетів рекламної продукції /а.с.113-117/.

Таким чином з урахуванням вищевикладеного судом не встановлено ознак неправомірної діяльності відповідачів з використання позначення «наші двері», як окремого елементу належного позивачу знаку для товарів і послуг, та підстав для застосування заборони на використання такого позначення, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню також не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодекс України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_6