Справа № 361/2273/15-ц Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/3433/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 15.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, Броварська міська рада Київської області як орган опіки та піклування про визнання батьківства й внесення змін до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що у березні 2008 року вона познайомилася із відповідачем ОСОБА_2. У результаті знайомства між ними виникли дружні відносини, що згодом переросли у теплі та щирі почуття один до одного, а потім до серйозних намірів створити сімю. Відповідач часто приїздив до ОСОБА_3, вони періодично проживали разом та вели спільне господарство. У липні 2009 року, позивач завагітніла від відповідача, а 02 березня 2010 року народила дитину ОСОБА_4. ОСОБА_2 після того як дізнався про своє батьківство припинив відносини із ОСОБА_3, й не дав своєї згоди на запис його як батька у свідоцтві про народження дитини, і тому дані про батька були внесені на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. У звязку із тим, що відповідач є біологічним батьком дитини, що останній визнавав під час приїзду до позивача, він має виконувати свої батьківські обовязки, брати участь у вихованні ОСОБА_4, і матеріально його забезпечувати. Тому, просила суд, визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження №277 від 17 березня 2010 року відділу реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області на імя ОСОБА_4, вказавши батьком дитини ОСОБА_2.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2016 року визнано батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобовязано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області внести зміни до актового запису № 277 від 17 березня 2010 року (складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області) й зазначити батьком ОСОБА_4, який народився 02 березня 2010 року - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув уваги на те, що позивачем не надано жодного доказу того, що батьком її сина є саме він. Крім того судова біологічно-генетична експертиза по справі не проводилась.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що за результатами виконання ухвал Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2015 року, та від 09 березня 2016 року про призначення судової біологічно-генетичної експертизи в даній справі, на вирішення якої було поставлено питання про те, чи являється ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - провести Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, експертизу методом ДНК аналізу виявилося не можливим, оскільки на неодноразові призначення дат відбору крові ОСОБА_2 не зявлявся, таким чином у звязку з ухиленням від участі в експертизі, у суду на підставі ст.146 ЦПК України наявні підстави для встановлення факту батьківства. В добровільному порядку ОСОБА_2 не звертався до органу державної реєстрації цивільного стану із заявою про походження дитини від нього. У звязку із викладеним вище, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: - за заявою матері та батька дитини; - за рішенням суду.

За відсутністю заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1 ст.128 СК України).

Відповідно до ч.3,4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині третій статті 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша статті 135 СК України).

Встановлено, що ОСОБА_4 народився 02 березня 2010 року в місті Броварах Київської області, про що 17 березня 2010 року зроблений відповідний актовий запис №277. Батько ОСОБА_5. Мати ОСОБА_3 (свідоцтво про народження видане 17 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київській області) (а.с.6).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 липня 2017 року задоволено клопотання відповідача та призначено судову біологічно-генетичну експертизу на вирішення якої було поставлено питання: чи являється ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1?

Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №281 від 19 жовтня 2017 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_2відносно ОСОБА_4 практично доведено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач є батьком дитини ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є батьком дитини ОСОБА_4 спростовуються висновком Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №281 від 19 жовтня 2017 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: