Справа № 128/2175/17
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Перша Вінницька державна нотаріальна контора, Вінницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Гущинецька сільська рада Калинівського району Вінницької області, про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою, яку обґрунтовує тим, що вона є двоюрідною тіткою ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м. Севастополі.

Зазначає, що її батько ОСОБА_3 і бабуся ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_4, є рідними братом та сестрою.

Вказує, що вона зверталась до Державного архіву Вінницької області щодо надання документів, які б підтверджували факт родинних відносин між ними, але цих даних в архіві немає. Натомість факт їхніх родинних зв'язків можуть підтвердити свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Окрім того, при зверненні до Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_2, у зазначеній реєстрації було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть видане в м. Севастополі, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Також зазначає, що встановлення факту родинних зв'язків та встановлення факту смерті їй потрібно для реєстрації свого права на спадкування після померлого ОСОБА_2 (земельна ділянка та будинок померлого ОСОБА_2 знаходяться в с. Кам'яногірка, Калинівського району Вінницької області, тому заінтересованою особою визначено, в тому числі Гущинецьку сільську раду Калинівського району Вінницької області).

Зазначає також, що інших спадкоємців після померлого ОСОБА_2 немає.

За вказаних обставин заявник просить суд встановити факт, що вона є двоюрідною тіткою ОСОБА_2 та факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В судове засідання учасники судового розгляду не з'явились, попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник заявника ОСОБА_1 згідно довіреності ОСОБА_8 в поданій заяві зазначила, що заявлені вимоги підтримує, просить заяву задовольнити, а представники заінтересованих осіб у поданих заявах вказали, що при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позиції учасників судового розгляду, викладені у поданих до суду письмових заявах та відсутність заперечень проти заявлених вимог у заінтересованих осіб, відповідно до поданих ними до суду письмових заяв, дослідивши письмові докази і надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, з ксерокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого повторно 14 вересня 2016 року Відділом записів актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополя Управління записів актів громадянського стану міста Севастополя, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 12).

Для оформлення свої спадкових прав після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 заявник ОСОБА_1 звернулась до Першої Вінницької районного державної нотаріальної контори, однак листом нотаріальної контори № 3714/01-16 від 22.12.2016 року в оформленні спадкових прав заявнику відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про смерть видане на території окупованого Криму Російською Федерацією (а.с. 14).

Судом є встановленим, що при зверненні заявника до Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_2, у зазначеній реєстрації було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть видане в м. Севастополі, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується письмовою відмовою у проведенні державної реєстрації смерті за № 1767-00-131 від 30.05.2017 року (а.с. 13).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначаєтьсясухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Пунктом 8 частини 1 статті 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз'яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 257-1 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних

відносин із спадкодавцем.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Заявником зазначено, що встановлення факту родинних зв'язків з ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року та встановлення факту його смерті їй потрібно для реєстрації смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства України з метою подальшого оформлення своїх спадкових прав після нього.

Судом встановлено, що згідно ксерокопії свідоцтва про народження заявника ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, серії НОМЕР_2 виданого 14.11.1955 року, її батьком записаний ОСОБА_3 (а.с. 36).

Відповідно до ксерокопії довідки, виданої Державним архівом Вінницької області за № 07-3874/7 від 25.10.2016 року, видати довідку про народження ОСОБА_3 немає можливості у зв'язку з відсутністю метричних книг на зберіганні в архіві (а.с. 10).

Згідно заяви, ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_4, яка в свою чергу є рідною бабусею ОСОБА_2.

Відповідно до довідки, виданої Державним архівом Вінницької області № 07-3873/7 від 25.10.2016 року, видати довідку про народження ОСОБА_4 немає можливості у зв'язку з відсутністю метричних книг на зберіганні в архіві (а.с. 11).

З архівної довідки № 07-2174/7 від 08.06.2017 року, виданої Державним архівом Вінницької області вбачається, що у книзі актових записів про народження громадян по с. Кам'яногірка, Калинівського району Вінницької області за 1927 рік є актовий запис № 7 від 7 квітня 1927 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 дитини: ОСОБА_10 Батьки: ОСОБА_13 ОСОБА_11 - українці. *так в документі (а.с. 39), що також підтверджується ксерокопією запису про народження ОСОБА_10 (а.с. 40).

Згідно ксерокопії запису про народження № 24 від 01.04.1957 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьком записаний ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 38).

Отже з заяви та наданих письмових доказів вбачається, що ОСОБА_4 була матір'ю ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та рідною бабусею ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно, ОСОБА_2 є двоюрідним племінником заявника по справі ОСОБА_1.

Зазначене також підтверджується письмовими показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких, всі вони зазначають, що близько спілкуються з родиною заявника ОСОБА_1 та стверджують, що ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, був двоюрідним братом ОСОБА_1 та рідним батьком ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м. Севастополі (а.с. 7, 8, 9).

Згідно практики Європейський суд з прав людини в рішеннях ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Лоізіду проти Туречиини» (від 18.12.1996 року), «Кіпр проти Туреччини» (від 10.05.2001 року)), у справах проти Молдови та РФ «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (від 23.02.2016року), наголосив, що Консультативний висновок Міжнародного Суду (ООН) у справі Намібії, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до зазначеного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою).

Таким чином, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть свого двоюрідного племінника ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Севастополь, оскільки свідоцтво про смерть видане в м. Севастополі, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, о отже є недійсним.

Крім того, для оформлення своїх спадкових прав їй також потрібно встановити факт родинних відносин з померлим двоюрідним племінником ОСОБА_2, оскільки іншого, окрім судового способу встановлення даного факту, чинним законодавством України не передбачено.

Виходячи з аналізу досліджених доказів, суд вважає за можливе заявлені вимоги задовольнити.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання даного рішення.

Керуючись ст.ст. 257-1, 259, п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, є двоюрідною тіткою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Севастополі.

Допустити негайне виконання даного рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районним суд Вінницької області протягом 10 днів з дня проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

СУДДЯ: