Справа № 524/9802/16-ц
Провадження № 2/524/746/17
20.04.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
Головуючого - судді Кривич Ж.О.,
при секретарі - Коваль Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Вимоги обґрунтовані тим, що 31 липня 2014 року відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти в розмірі 5000 грн. 00 коп., що підтверджується договором позики, а також розпискою укладеною між сторонами.
Відповідно до умов договору позики, відповідач зобов'язався не пізніше трьох місяців повернути позивачу борг та сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 15% щомісячно від суми позики, однак відповідач належним чином умови договору не виконав, борг не повернув.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача борг за договором позики в розмірі 10250 грн. 00 коп. та судові витрати.

08.07.2015 року старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Богуновим О.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення.

Однак відповідач заборгованість в примусовому порядку не виконує, борг не повернув.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими 15% по кожному простроченому місяцю від суми позики за договором від 31 липня 2014 року в сумі 17 250 грн. 00 коп..

Позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просить слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, про що надав суду відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

31 липня 2014 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 5000,00 грн. Також даний факт підтверджується розпискою наданою відповідачем ОСОБА_2

Пунктом 2 Договору позики передбачено, що Позичальник зобов'язується повернути таку ж саму суму грошових коштів в повній сумі через три місяці з моменту укладення цього договору , а саме до 31 жовтня 2014 року включно та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 15 % щомісячно від суми позики.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 10250, 00 грн. та судові витрати.

08 липня 2015 року Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду.

Верховний Суд України у Постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16 висловив правову позицію, відповідно до якої: виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики від 31.07.2014 року.

Суд погоджується з розрахунками наданими позивачем, а саме: 750, 00 грн. (15% від суми боргу 5000,00 грн. за кожен прострочений місяць) * 23 (кількість прострочених місяців - з березня 2015 року по січень 2017 року) = 17250, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування коштами в сумі 17 250, 00 грн.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3551,00 грн., які складаються з: 3000 грн. витрати на правову допомогу, 551, 20 грн. витрати на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, заборгованість за нарахованими 15 % по кожному простроченому місяцю від суми позики за договром позики від 31.07.14 року в сумі 17 250 (сімнадцять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, витрати на правову допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 21 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя