РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1862/16-ц

25 січня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього в рахунок завданої ним їй майнової шкоди в розмірі 214 183 грн. 59 коп. та 100000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області № 564/984/14-ц від 22.01.2016 року за нею було визнано право власності на ? частину грошових коштів, що були розташовані на наступних рахунках у польських банках та страхових компаніях: BANK PEKAO S.A., номер рахунку 685539, сума на рахунку 35800,00 злотих; Centralny Dom Maklerski, номер рахунку 1764007, сума на рахунку 14846,49 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 103239, сума на рахунку 3953,26 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 099242, сума на рахунку 3335, 65 злотих та визнано право власності на ? частину кожної з трьох ікон. Однак відповідачем, ще у 2009 році спільні кошти були знаті та витрачені на сплату боргів його сина від першого шлюбу без її відома, що призвело до завданої їй майнової шкоди на суму 31967,70 злотих, в яку вона включає і вартість ? належної їй частки вартості ікон, які також були спільною сумісною власністю подружжя. Внаслідок таких дій відповідача їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 100 000 грн. Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 22 та 23 ЦК України просить стягнути з відповідача на її користь 214 183 грн. 59 коп. майнової шкоди, 100000 грн. моральної шкоди та понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві та просила суд їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, оскільки вважають його безпідставним та необґрунтованим. Відповідач зазначив, що він готовий добровільно сплатити позивачці ? частину грошових коштів, що були розташовані на наступних рахунках у польських банках та страхових компаніях: BANK PEKAO S.A., номер рахунку 685539, сума на рахунку 35800,00 злотих; Centralny Dom Maklerski, номер рахунку 1764007, сума на рахунку 14846,49 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 103239, сума на рахунку 3953,26 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 099242, сума на рахунку 3335, 65 злотих, однак ОСОБА_1 не надає номер рахунку на який він зміг би перераховувати кошти. Заперечували, щодо стягнення з відповідача коштів за половину трьох ікон загальною вартістю 6000 злотих, так як за позивачем визнано право власності на ? частину цих ікон, а не стягнення на її користь половини їх вартості. Відповідач зазначив, що дані ікони знаходяться у нього і він не заперечує, щоб позивач забрала належну їй частину власності цих ікон. Заперечували також, щодо стягнення з відповідача на користь позивачки 100 000 грн. моральної шкоди, зазначивши, що посилання позивача у позовній заяві щодо стягнення цих коштів є безпідставними, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесення нею втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань і не вказує у чому саме полягала така втрата.

Заслухавши позицію позивача, відповідача та його представника, всебічно, обєктивно, повно дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково, з наступних підстав.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні судом встановлено, що сторони з 15.10.1999 року по 23.12.2009 року перебували у зареєстровано шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії І-БК № 014016 виданого відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області 15.10.1999 року (а.с. 6) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ОК № 064228 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 7).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22.01.2016 року у справі № 564/984/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину грошових коштів, що були розташовані на наступних рахунках у польських банках та страхових компаніях: BANK PEKAO S.A., номер рахунку 685539, сума на рахунку 35800,00 злотих; Centralny Dom Maklerski, номер рахунку 1764007, сума на рахунку 14846,49 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 103239, сума на рахунку 3953,26 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 099242, сума на рахунку 3335, 65 злотих та визнано право власності на ? частину трьох ікон. Рішення суду набрало законної сили 26.02.2016 року (а.с. 8-11).

Відповідно до вищезазначеного рішення встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з метою уникнення поділу спільно нажитих колишнім подружжям коштів, після фактично припинення подружніх відносин 13.06.2009 року, 27.07.2009 року та 07.07.2009 року зняв всі кошти, які перебували на відкритих на його імя рахунках, у тому числі і коштів на рахунках у BANK PEKAO S.A., номер рахунку 685539 в сумі 35800,00 злотих та на рахунку 103239, сума на рахунку 3953,26 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 099242 в сумі 3335, 65 злотих, які, як вказує відповідач були витрачені ним за час спільного проживання на сплату боргів за свого сина у липні 2009 року, чим порушив майнові права позивачки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Враховуючи те, що діями відповідача, щодо зняття та розпорядження коштів, які визнані судом спільною сумісно власністю без відома та погодження позивачки було порушенням її майнового права, щодо володіння і розпорядження належною їй ? частини грошових коштів, що були розташовані на наступних рахунках у польських банках та страхових компаніях: BANK PEKAO S.A., номер рахунку 685539, сума на рахунку 35800,00 злотих; Centralny Dom Maklerski, номер рахунку 1764007, сума на рахунку 14846,49 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 103239, сума на рахунку 3953,26 злотих; BANK PEKAO S.A., номер рахунку 099242, сума на рахунку 3335, 65 злотих, і як наслідок призвело до завдання їй збитків на загальну суму 28967,7 злотих, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 завданої їй майнової шкоди на суму 28967,7 злотих, що включає в себе ? частини грошових коштів право власності, на які за нею визнано рішенням Костопільського районного суду № 564/984/14-ц від 22.01.2016 року.

В частині задоволення позовних вимог, щодо стягнення майнової шкоди у розмірі ? вартості ікон, право власності на які за позивачем також визнано рішенням Костопільського районного суду № 564/984/14-ц від 22.01.2016 року, у розмірі 3000 злотих суд вважає за вірне відмовити з наступних підстав.

По-перше, позивач у своїй позовній заяві ставить питання про стягнення збитків, завданих їй внаслідок порушення відповідачем її майнових прав.

Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, позивачем не було надано суду доказів, щодо того, що відповідачем було знищено або пошкоджено спірні ікони, чим завдано їй матеріальних збитків.

По-друге, пояснення позивачки про те, що вимога щодо стягнення ? частини вартості ікон з відповідача є оптимальною, розумною та законною, оскільки половину ікони не можливо віддати, не порушивши її цілісність, що може розцінюватися як фізичне знищення речі, суд не приймає до уваги, оскільки, позивачка просить не стягнути з відповідача належну їй ? частку вартості ікон, а просить стягнути завдані ним їй збитки, а як вже зазначено вище, доказів про те, що ікони були знищені чи пошкодженні ОСОБА_2 надано не було.

По-третє, позивачка також не надає доказів, щодо вартості ікон, що унеможливлює визначити суму, яка б могла бути стягнута з відповідача на її користь.

Також, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує, щодо повернення позивачці належних їй ікон.

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 ставила стягнення з відповідача в рахунок відшкодування їй завданої моральної шкоди 100000 грн. Однак, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 Постанови № 4 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, погоджується із запереченням відповідача і його представника, щодо того, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, які саме втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань були нею понесені, також позивач не зазначає, які саме моральні чи фізичні страждання були нею пережиті внаслідок дій відповідача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі понесені останньою на оплату судового збору в розмірі 1940 грн. 83 коп., відповідно до вимог, які судом були задоволені.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 23 ЦК України, постановою № 4 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», статтями 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої ним їй майнової шкоди 194 083 (сто дев'яносто чотири тисячі вісімдесят три) гривні 59 копійок, що еквівалентно 28 967,7 польських злотих.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені останньою на оплату судового збору в сумі 1940 (одну тисячу дев'ятсот сорок) гривень 83 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4