Справа № 459/1697/17
Провадження № 2/459/766/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 жовтня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.04.2011 р. відповідач отримала кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 43,20 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому сторони передбачили право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконала, у звязку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 31.05.2017 року становить 41377,94 грн., яка складається з 4528,43 грн. заборгованість за кредитом; 31352,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1946,57 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, хоча судом вживались необхідні заходи для повідомлення останньої про день і час розгляду справи шляхом надсилання за зареєстрованим місцем її проживання ухвали про відкриття провадження, копій документів, повісток про виклик до суду на 06.09.2017 року та 27.10.2017 року. Листи із вказаними документами повернулись на адресу суду із відмітками «За закінченням встановленого строку зберігання».

При цьому, відповідачка заяв про відкладення розгляду справи не подавала, не повідомляла про причини неявки. Тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким остання отримала кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором виконав, що не заперечується останнім у судовому засіданні.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 31.05.2017 року становить 41377,94 грн., яка складається з 4528,43 грн. заборгованість за кредитом; 31352,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1946,57 грн. штраф (процентна складова).

П.1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Оскільки відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобовязання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, суд вважає, що з нього слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 4528,43 грн.

Що стосується вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, суд вважає, що таку слід задовольнити частково, виходячи із слідуючого.

Із розрахунку, наданого позивачем видно, що процентна ставка за користування кредитом з 12.03.2013 року була 30%, в подальшому така була змінена, а саме з 01.09.2014 року 34,80 %, з 01.04.2015 року 43,20%.

Як визначено п.1.1.3.2.3 Умов і Правил, в права банку входить вносити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданих кредитів (кредитних лімітів), зобовязаний не менш як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта.

Однак, в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни (збільшення) процентної ставки за користування кредитом.

В силу вимог ч.3 ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що збільшення розміру процентної ставки було зроблено в односторонньому порядку, тому договор в частині зазначених змін слід визнати нікчемним, а проценти за користування кредитом слід обчислювати, виходячи із процентної ставки, яка діяла на час укладення договору, а саме 30%.

Таким чином, станом на 28.02.2017 року з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом в сумі: 1541 (кількість прострочених днів) х 4528,43 (залишок простроченої заборгованості) х 30% / 360 (кількість днів у році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) = 5815,26 грн..

Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язання та штрафів суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та Правил, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

П.1.1.5.25 цих же умов і Правил визначено, що за несвоєчасну сплату послуг, передбачену цим договором, Умовами і Правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за яким платиться пеня, за кожен день прострочки.

Також положенням п.2.1.1.7.6 зазначених Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю.

З огляду на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 4528,43 грн. - заборгованість за кредитом, 5815,26 грн. заборгованість за процентами, 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складаються із судового збору. При цьому суд виходить із мінімальної ставки судового збору та вважає за необхідне стягнути з відповідача 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.04.2011 року у сумі 13393,69 (тринадцять тисяч триста девяносто три) грн. 69 коп., яка складається з наступного: 4528,43 грн. заборгованість за кредитом; 5815,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок понесених судових витрат.

Рішення може бути переглянуте Червоноградським міським судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Д. Новосад