Справа № 318/140/15-ц
Номер провадження №6/318/52/2017
У Х В А Л А

"14" листопада 2017 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.; за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2; представниці ОСОБА_3; ОСОБА_4, представниці ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з вищевказаною заявою в обґрунтування якої зазначали, що рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року по справі № 318/140/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення позовні вимоги позивача було задоволено у повному обсязі та вирішено: виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового буд. № 84 по вул. 50 років Жовтня у м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області; вселити ОСОБА_4 до житлового № 84 по вул. 50 років Жовтня у м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області. В наступному Кам'янсько-Дніпровським районним судом видано 2 виконавчих листа від 17 лютого 2015 року, за якими визначено виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 з вищевказаного житлового будинку та вселити до нього ОСОБА_4 В одному виконавчому листі зазначено боржником - ОСОБА_1, в іншому - ОСОБА_2 В виконавчих листах, в якому зазначено боржником ОСОБА_1 зазначено на те, що виселенню підлягає і ОСОБА_2, а в виконавчому листі, де боржником зазначено ОСОБА_2 - зазначено про виселення ОСОБА_1 Вважають, що Кам'янсько-Дніпровський РВДВС ГТУ юстиції у Запорізькій області, виконуючи виконавчі дії в виконавчому провадженні щодо ОСОБА_1 без відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_2 вимушений здійснювати виконавчі дії і щодо останньої, яка не є боржником в виконавчому провадженні.

У звязку із зазначеним, просили суд: визнати виконавчий лист №2/318/62/2015 від 17.02.2015 р., виданий Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 09.06.2015 року щодо виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового буд. № 84 по вул. 50 років Жовтня у м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області; вселення ОСОБА_4 до цього житлового будинку де боржником зазначено ОСОБА_1, таким, що не підлягає виконанню; визнати виконавчий лист №2/318/62/2015 від 17.02.2015 р., виданий Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 09.06.2015 року щодо: виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового буд. № 84 по вул. 50 років Жовтня у м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області; вселення ОСОБА_4 до цього житлового будинку де боржником зазначено ОСОБА_2, таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні заявники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 свою заяву підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Представниця заявників ОСОБА_3, також повністю підтримала позицію своїх довірителів, просить заяву задовольнити.

ОСОБА_4 та його представниця ОСОБА_5 щодо задоволення заяви заперечували у звязку з її необґрунтованістю.

Представниця ВДВС ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву в якій просила справу розглядати у їх відсутність, щодо задоволення заяви заперечила у повному обсязі.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року по справі № 318/140/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення позовні вимоги позивача було задоволено у повному обсязі та вирішено: виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового буд. № 84 по вул. 50 років Жовтня у м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області; вселити ОСОБА_4 до житлового буд. №84 по вул. 50 років Жовтня у м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області.

16.11.2016 року до Відділу державної виконавчої служби Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області надійшов виконавчий лист № 2/318/62/2015 від 09.06.2015 р., виданий Кам'янсько-Дніпровським районним судом про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 з житлового буд. №84 по вул. 50 років Жовтня у м. Камянка-Дніпровська та вселення ОСОБА_4 до цього житлового будинку.

Виконавче провадження зареєстровано в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень під № 52906073. Боржником за виконавчим провадженням є ОСОБА_1

16.11.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 12628/03-39в1.

Також, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/318/62/2015 від 09.06.2015 року, виданого Камянсько-Дніпровським районним судом про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового буд. № 84 по вул. 50 років Жовтня у м. Кам'янка-Дніпровська, та вселення ОСОБА_4 до житлового будинку № 84 по вул. 50 років Жовтня у м. Кам'янка-Дніпровська, де боржником є ОСОБА_2 27.12.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте звуження цих вимог не допускається.

Перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення ст. 22 Закону про виконавче провадження, так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Наведений у ст. 17 Закону про виконавче провадження перелік виконавчих документів, що виконуються державною виконавчою службою та виданих на підставі судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК, є вичерпним.

До інших обставин, що можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, можна віднести, наприклад, звернення за виконанням рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з порушенням вимог статей 35, 36 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4002-XII "Про міжнародний комерційний арбітраж" щодо попереднього звернення стягувача до компетентного суду з клопотанням про визнання й виконання рішення зазначеного третейського суду.

При невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону про виконавче провадження, заявникові роз'яснюється право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до закону. Зазначене питання вирішується судом на підставі статті 369 ЦПК, а якщо відсутні відповідні відомості в судовому рішенні - то відповідно до вимог статті 220 ЦПК.

Відповідні заяви розглядаються у межах розглянутої судом справи.

Так, згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену під час його оформлення або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

При цьому не повинен змінюватися загальний висновок і суть судового рішення, що виконується.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-ХІУ державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим закону України «про виконавче провадження».

Стаття 4 закону України «Про виконавче провадження» передбачає вимоги до виконавчого документа, а саме:

1. У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

У разі предявлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

2. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

3. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

4. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до приписів ч. 2 та 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Отже, передусім наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв'язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у ч. 4 ст. 369 ЦПК, вказане словосполучення не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лисі ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України. Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язані, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчою листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості примусового виконання і як наслідок, видачі виконавчою листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайденя оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

В судовому засіданні встановлено, що виконавчий лист на даний час перебуває на стадії виконання, оформлений належним чином, отже в розумінні ч.4 ст. 369 ЦПК України підстави для визнання вищевказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється вже на завершальній стадії юрисдикційної діяльності - стадії виконання судового рішення. У звязку з цим сутність цієї процедури, не може не зумовлюватися сутністю виконавчого провадження, в якому матеріальні права, встановлені судом, знаходять свою примусову реалізацію. Виходячи з підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, які визначені ч. 4 ст. 369 ЦПК та повязані, насамперед, з відсутністю матеріального обовязку в боржника, сутність цієї процедури, необхідно розглядати в співвідношенні виконавчого процесу та матеріального права, що підлягає захисту.

Більш того, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, взагалі може призвести до неможливості фактичного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Через це питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, безпосередньо повязане і з питанням законної сили судового рішення, одним з проявів якої є реалізованість судового рішення.

В цивільному процесі є встановленим те, що після набрання рішенням суду законної сили воно набуває ознак загальнообовязковості, яка базується на таких властивостях рішення як стабільність та реалізованість (здійсненність). При цьому, здійсненність рішення суду розглядається як гарантована можливість добровільного і примусового виконання рішення суду, а також сприяння інших осіб у його виконанні. Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили та в силу специфіки резолютивної частини підлягає примусовому виконанню, є обовязковим до виконання на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Однак, як вбачається з наслідків визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, рішення суду, яке було підставою для видачі такого виконавчого листа, фактично не виконується. У звязку з цим, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, фактично позбавляє рішення суду ознаки здійсненності.

Тобто, при визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбувається ревізія здійсненності як однієї з властивостей рішення суду або ж ревізія факту видачі виконавчого листа.

Поміж тим, така ревізія не є ревізією рішення суду на предмет його законності. Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не ставить і не повинне ставити під сумнів законність рішення суду, виходячи з ознаки стабільності судового рішення.

Фактично ОСОБА_1В, ОСОБА_2, подали заяву, метою якої є ревізія незмінності та преюдиційності рішення суду та, як наслідок, перегляд самого рішення. Разом із тим законодавство передбачає механізми перегляду рішень суду. Такі рішення суду можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами.

Для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими повязується відсутність обовязку боржника, виникли вже після винесення судом рішення. В іншому разі, через визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбудеться ревізія такого наслідку законної сили рішення суду як стабільність (а саме незмінності та преюдиційності), що не передбачено процесуальним законодавством.

З огляду на вищезазначене, судом не вбачається законних підстав для задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у зв'язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 208-210, 369 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_7