Справа № 639/6715/16-ц
31 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі:головуючого- судді Єрмоленко В.Б.,
при секретарі - Слюсаревій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок внаслідок дорожньо- транспортної пригоди,-
В судове засідання позивачем надана заява про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, своєчасно, про причини неявки суді не повідомив, заперечень не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, прийшов до наступного.
Згідно до частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином за змістом, вказана норма ЦК України встановлює обов'язок заподіювача шкоди, тобто в даному випадку відповідача, довести свою невинність в заподіянні шкоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.05.2015 р. винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КпАП України визнано ОСОБА_2 , за що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Згідно зі ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
В ч.1 п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права( реальні збитки).
На час виникнення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи- ОСОБА_2 . як власника наземного транспортного засобу, всупереч вимогам закону, застрахована не була.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження ТОВ «Центр експертних досліджень «Професіонал» № 0068/15 від 20.04.2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 7132 грн. 28 коп.
Позивач надала суду квитанцію у підтвердження того, що нею сплачена вартість проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 грн., а також акт виконаних робіт. Ці витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В ч.1 , п.3 .2 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; знищенням чи пошкодженням її майна;
Згідно з п.3 Постанови Пленума Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Внаслідок пошкодження автомобілю позивачка зазнала душевні страждання, на тривалий час вона та її сім'я позбавлена можливості ним користуватися, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач же не бажає відшкодовувати збиток, байдуже ставиться до наслідків ДТП, що мало місце виключно з його вини. Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що сума моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2, складає 5000 грн.
За вимогами ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені нею при зверненні до суду та документально підтверджені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору- 551 грн. 20 коп., послуг по направленню відповідачу телеграм- 113 грн. 97 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди - 7132 грн. 28 коп., витрати на проведення дослідження-1200 грн. , направлення телеграм- 113 грн. 97 коп., сплачений судовий збір -551 грн. 20 коп. , на відшкодування моральної шкоди-5000 грн., а всього- 13 997 ( тринадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто сім ) грн. 45 коп.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення , а особами, які не були присутні в судовому засіданні-в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ -