Провадження № 2/127/5078/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.11.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Сичука М.М.

при секретарі Конецул О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Полімін», третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання припиненими трудових відносин,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.07.2008 року за ініціативою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було створено ТОВ «Полімін».

Протоколом установчих зборів засновників ТОВ «Полімін» № 1 08.07.2008 року ОСОБА_1 було призначено на посаду директором вказаного товариства. Згідно наказу ТОВ «Полімін» № 01-К від 11.08.2008 року ОСОБА_1 приступила до виконання обовязків директора товариства.

Згодом у 2009 році ОСОБА_1 зверталася до Загальних зборів учасників ТОВ «Полімін» із нотаріальною заявою про свій вихід зі складу засновників (учасників) товариства та звільнення з посади директора. Проте, у 2009 році не було доведено до кінця реєстрацію змін у товаристві.

У звязку з переїздом на нове місце проживання та враховуючи її давнє бажання вийти зі складу засновників та припинити будь які трудові стосунки із ТОВ «Полімін», ОСОБА_1 вчиняла дії, повязані із пошуком другого учасника ТОВ «Полімін» ОСОБА_2, оскільки без нього Загальні збори товариства не будуть правомочні, а отже вона не може бути звільнена з посади директора товариства. Однак знайти його та провести загальні збори на порядок денний яких винести питання про її звільнення їй так і не вдалося.

ОСОБА_1 направила загальним зборам засновників товариства заяву про звільнення за власним бажанням. ОСОБА_1 додатково було надіслано на адресу ТОВ «Полімін» відповідна заява про звільнення із зазначенням про неможливість в подальшому виконувати обовязки директора товариства.

Проте, учасники товариства з моменту направлення заяви про звільнення не вчинили будь яких дій щодо розгляду заяви позивача про звільнення, не вчинили дій на отримання акту приймання передачі правовстановлюючих документів та печатки товариства та не вчинили дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, щодо звільнення позивача.

У звязку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визнати припиненими трудові відносини між ТОВ «Полімін» та директором ТОВ «Полімін» ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України з 23.06.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «Полімін» та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, однак повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Протоколом установчих зборів засновників ТОВ «Полімін» № 1 08.07.2008 року ОСОБА_1 було призначено на посаду директором вказаного товариства. Згідно наказу ТОВ «Полімін» № 01-К від 11.08.2008 року ОСОБА_1 приступила до виконання обовязків директора товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.

Згідно з ч. 1, 2 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства.

До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить , зокрема створення та відкликання виконавчого органу товариства (п. 3 ч. 4 ст. 145 ЦК України).

Згідно ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від місцезнаходженням юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімін» є Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, вул. Костіна, 68.

Відповідно до вказаного витягу, учасниками товариства є ОСОБА_2, ОСОБА_1; керівником значиться позивач ОСОБА_1

У 2009 році ОСОБА_1 зверталася до Загальних зборів учасників ТОВ «Полімін» із нотаріальною заявою про свій вихід зі складу засновників (учасників) товариства та звільнення з посади директора. Проте, у 2009 році не було доведено до кінця реєстрацію змін у товаристві.

У звязку з переїздом на нове місце проживання та враховуючи її давнє бажання вийти зі складу засновників та припинити будь які трудові стосунки із ТОВ «Полімін», ОСОБА_1 вчиняла дії повязані із пошуком другого учасника ТОВ «Полімін» ОСОБА_2, оскільки без нього Загальні збори товариства не будуть правомочні, а отже вона не може бути звільнена з посади директора товариства. Однак знайти його та провести загальні збори на порядок денний яких винести питання про її звільнення їй так і не вдалося.

ОСОБА_1 направила загальним зборам засновників товариства заяву про звільнення за власним бажанням. ОСОБА_1 додатково було надіслано на адресу ТОВ «Полімін» відповідна заява про звільнення із зазначенням про неможливість в подальшому виконувати обовязки директора товариства.

Проте, учасники товариства з моменту направлення заяви про звільнення не вчинили будь яких дій щодо розгляду заяви позивача про звільнення, не вчинили дій на отримання акту приймання передачі правовстановлюючих документів та печатки товариства та не вчинили дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, щодо звільнення позивача.

Матеріалами справи підтверджується, що зазначені заяви були направлені рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень на юридичну адресу відповідача, а також на адреси місця проживання засновників товариства. Однак усі заяви направлені на юридичну адресу ТОВ «Полімін» були повернуті відправнику з відміткою поштового звязку «за закінченням терміну зберігання», а заява на імя ОСОБА_2 була отримана ним особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням, що повернулося на адресу ОСОБА_1

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцемзнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки заяви позивачем були надіслані на юридичну адресу відповідача, а також на адреси місця проживання засновника товариства, суд вважає, що позивачем вжито всіх заходів щодо повідомлення відповідача та засновників ТОВ «Полімін» про необхідність проведення загальних зборів товариства для розгляду питання про звільнення позивача.

Проте, на даний час загальні збори учасників товариства не відбулись, питання звільнення позивача не вирішено.

За змістом ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. При цьому, вказаною нормою передбачено, що у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Отже, за змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст. 58, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства» праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення.

Проте, як встановлено матеріалами справи, учасники ТОВ «Полімін» не провели загальних зборів товариства та заяву позивача про звільнення з посади директора не вирішили, тоді як позивач виконала вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням: подала відповідну заяву юридичній особі та учасникам товариства для її вирішення.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Розглядаючи справи, пов'язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обрирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Таким чином, відповідачем порушено право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки невирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням її права щодо вільного вибору праці.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення, а відтак позовні вимоги, щодо визнання припиненими трудових відносин між ТОВ «Полімін» та директором ТОВ «Полімін» ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України з 23.06.2017 року підлягають задоволенню.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 122 КЗпП України, ст.ст. 34, 58, 60, 62 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 10, 27 - 30, 57 - 60, 88, 169, 209, 212 - 215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полімін» (, місцезнаходження: Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, вул. Костіна, 68) та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімін» ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/74-К) на підставі ст. 38 КЗпП України з 23.06.2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімін» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду може бути подана заява про його перегляд.

Суддя: