Справа № 345/3605/16-ц
Провадження № 22-ц/779/513/2017
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 закладу Районна лікарня Калуської районної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та коштів, витрачених на лікування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

17 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 закладу Районна лікарня Калуської районної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та коштів, витрачених на лікування.

Свої вимоги мотивував тим, що з 1990 року працює в Калуській районній лікарні, а з 01.08.1991 згідно наказу № 147УІІІ його призначено на посаду лікаря-стоматолога амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Завій Калуського району.

Наказом відповідача від 30 вересня 2016 року його звільнено з займаної посади з 01.10.2016 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

Позивач зазначив, що наказ суперечить чинному законодавству, оскільки його всупереч вимог ст. 32 КЗпП України не було письмово повідомлено за два місяці про переведення на 0,75 посади.

Вважає, що вчинення відповідачем протиправних дій, грубе порушенням не тільки норм трудового законодавства але і простої людської моралі, нехтування його 26 річним стажем бездоганної роботи потягло тяжкий психологічний шок та моральну травму, що стало причиною різкого погіршення його стану здоров'я та лікування гіпертонічного кризу.

На відшкодування заподіяної моральної шкоди, позивач просив стягнути з відповідача 50000 грн. та 2845 грн.18 коп. коштів, витрачених на його лікування.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не перевірив чи мали місце зміни в організації виробництва і праці в ОСОБА_3 закладі Районна лікарня Калуської районної ради, чим допустив порушення норм матеріального права.

Суд при винесенні рішення не врахував того факту, що про зміну умов праці його не попереджено за два місяці. Перебуваючи у відпустці в період з 01.07.2016 року по 16.08.2016 року, він не був відкликаний з відпустки, тому не міг бути присутнім на засіданнях комісії ні 29.07.2016 року по 01.08.2017 року, а тому його не могли ознайомити з наказом від 14.07.2016 року, про що немає на його звороті записів про ознайомлення чи відмову від ознайомлення з наказом. Акт складений 01.08.2016 року за підписами керівного зацікавленого складу: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відмову його від підпису про ознайомлення з наказом від 14.07.2016 року вважає недостовірним.

Крім цього, питання про зміну істотних умов праці відповідач вирішив без згоди профспілкового органу, членом якого він є, профспілкова організація питання про його звільнення не вирішувала, тому порушено встановлені законом гарантії захисту трудових прав членів первинної профспілки.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_3 закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» - ОСОБА_9 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем дотримано вимог чинного трудового законодавства при звільненні позивача, а саме попереджено за два місяці про зміну істотних умов праці та відповідно до ч.6 ст.36 КЗпП України законно звільнено ОСОБА_2 з займаної посади, оскільки останній відмовився від продовження роботи у зв»язку із зміною істотних умов праці.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 працював на посаді лікаря-стоматолога амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Завій, наказом №259 К від 30.09.2016 року ОСОБА_3 закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» його звільнено від займаної посади з 01.10.2016 року у зв»язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці за п.6ст. 36 КЗпП України (а.с.6).

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу.

Відповідно до довідки №33 від 16.02.2016 року про перевірку правильності складання штатних розписів КЗ «Районна лікарня Калуської районної ради» станом на 01.12.2015 року, проведеної головним спеціалістом бюджетного відділу фінансового управління Калуської районної державної адміністрації встановлено, що штатними розписами КЗ «Районна лікарня Калуської районної ради» передбачено посади, які не відповідають нормам наказу Міністерства охорони здоров»я України від 23.02.2000 року №33 «Про типові штати та штатні нормативи працівників закладів охорони здоров»я», а саме 1,75 посад лікарів-стоматологів у АЗПСМ ( із них по АЗПСМ с. Голинь - 0,25 посади, АЗПСМ с. Завій - 0,25 посади, АЗПСМ с. Кропивник - 0,5 посади, АЗПСМ с. Новиця - 0,25 посади, АЗПСМ с. Підмихайля - 0,25 посади.

За наслідками даної перевірки головному лікарю ОСОБА_3 закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» листом № 34 від 19.02.2016 року доведено до відома про невідповідність посад вищезазначеному Наказу МОЗ № 33 від 23.02.2000 року та зазначено про необхідність привести штатні розписи КЗ «Районна лікарня Калуської районної ради» у відповідність з вимогами нормативно-правових актів (а.с.32).

Наказом головного лікаря КЗ «Районна лікарня Калуської районної ради» № 180 від 14.07.2016 року у зв»язку з недостатнім фінансуванням Калуської районної лікарні, зменшенням кількості населення, яке обслуговується лікарями - стоматологами амбулаторіями загальної практики - сімейної медицини та з метою забезпечення відповідності штатного розпису до наказу МОЗ України від 23.02.2000 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров»я», враховуючи рекомендаційний лист фінансового управління Калуської районної державної адміністрації - скорочено з 01.10.2016 року посади лікарів-стоматологів, у тому числі у розмірі 0,25 посади в АЗСПМ с. Завій (а.с.33).

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що у КЗ «Районна лікарня Калуської районної ради» мали місце зміни в організації виробництва і праці, при яких допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, при цьому зміна істотних умов праці полягала у встановленні неповного робочого часу для лікарів-стоматологів відповідних амбулаторій загальної практики-сімейної медицини.

У зв»язку з цим, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не перевірив чи мали місце зміни в організації виробництва і праці в ОСОБА_3 закладі «Районна лікарня Калуської районної ради».

Судом встановлено, що 29.07.2016 року у ОСОБА_3 закладі «Районна лікарня Калуської районної ради» відбулося засідання комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, на якому згідно протоколу був присутній в числі запрошених ОСОБА_2

На засіданні комісії слухали ОСОБА_5, який доповів про зміни до штатного розпису та скорочення посад лікарів-стоматологів АЗПСМ (а.с.35).

Встановленою, що на 01.08.2016 року до КЗ «Районна лікарня Калуської районної ради» були запрошені працівники, що обіймають посади лікарів-стоматологів амбулаторій загальної практики сімейної медицини про зміну істотних умов праці з метою ознайомлення під розписку із наказом про скорочення посад лікарів-стоматологів

З наказом від № 180 від 14.07.2016 року (на його звороті) під розписку01.08.2016 року ознайомились ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Позивач ОСОБА_2 будучи ознайомленим із вищеназваним наказом відмовився поставити про це власноручний підпис, про що членами комісії складено акт (а.с.34).

Посилання апелянта на те, що такий акт є недостовірним не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції в якості свідків допитано членів комісії ОСОБА_16, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили те, що ОСОБА_2 відмовився поставити свій підпис про ознайомлення із наказом № 180 від 14.07.2016 року.

Посилання апелянта на те, що станом на день його звільнення 30.09.2016 року наказ МОЗ України від 23.02.2000 року № 33 «Про примірні штатні нормативи закладів охорони здоров»я» втратив чинність згідно наказу МОЗ України № 928 від 02.09.2016 року, а тому не могла бути взята до уваги і Довідка № 33 від 16.02.2016 року фінансового управління Калуської РДА є необґрунтованими, оскільки саме з метою надання керівникам закладів охорони здоров»я та їх власникам (головним розпорядникам коштів) більшої автономії в прийнятті рішення щодо формування та затвердження штатних розписів цих закладів виходячи з їх функцій та обсягу медичної допомоги наказом МОЗ України № 928 від 02.09.2016 року визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства охорони здоровя України від 23 лютого 2000 року № 33 «Про примірні штатні нормативи закладів охорони здоровя».

Підставою видачі наказу № 180 від 14.07.2016 року про внесення змін до штатного розпису комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» послужило не тільки невідповідність штатного розпису наказу МОЗ України від 23.02.2000 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров»я», але й недостатнє фінансування Калуської районної лікарні, зменшення кількості населення, яке обслуговується лікарями-стоматологами амбулаторіями загальної практики - сімейної медицини, а тому посилання апелянта на втрату чинності наказу МОЗ України від 23.02.2000 року № 33 є необґрунтованим.

Не заслуговують на увагу також посилання апелянта на те, що відповідачем порушено встановлені законом гарантії захисту трудових прав членів первинної профспілки, оскільки чинним трудовим законодавством не передбачено надання попередньої згоди профспілкового органу при розірванні трудового договору на підставі п.6 ч.1 ст. 36КЗпП України.

Таким чином, оскільки 29.09.2016 року ОСОБА_2 написав заяву, в якій відмовився від переведення на 0,75 посади лікаря стоматолога АЗПСМ с. Завій, (а.с. 12 ), то наказ в.о. головного лікаря від 30.09.2016 року про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади у зв»язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України видано з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, а тому підстав для його скасування не встановлено.

З огляду на зазначене необґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з КЗ «Районна лікарня Калуської районної ради» внаслідок порушення його трудових прав моральної шкоди та понесених витрат на лікування.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду обставинам справи, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.В.Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_17