Номер провадження: 22-ц/785/7320/17
Номер справи місцевого суду: 501/776/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Чорноморської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно реконструйований (перебудований) обєкт нерухомого майна, виділ в натурі частки зі спільної власності,-

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_3 до Чорноморської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно реконструйований (перебудований) обєкт нерухомого майна, виділ в натурі частки зі спільної власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: будинок № 48 по вулиці Південна, місто Чорноморськ, Одеської області, що складається: з житлового будинку літ. «А»: «1» веранда, площею 3,5 кв.м, «2-1» - коридор, площею 22,6 кв.м., «2-2» житлова кімната, площею 21,1 кв.м., «2-3» житлова кімната, площею 16,2 кв.м., «2-4» санвузол, площею 5,5 кв.м., «2-5» кухня, площею 11,1 кв.м., «2-6» житлова кімната, площею 17,6 кв.м., «2-7» житлова кімната, площею 24,4 кв.м., «2-8» житлова кімната, площею 24,6 кв.м., загальна площа 146,6 кв.м., житлова 103,9 кв.м.; з господарських будівель та споруд: вбиральня літ «Ж», гараж літ. «З» з підвалом, сарай літ «Л», ворота № 1, огорожа № 2, дворове покриття № 1.

Виділено в натурі ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у власність зі складу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 48 по вулиці Південна в місті Чорноморськ Одеської області, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що складається: з житлового будинку літ. «А»: «1» веранда, площею 3,5 кв.м, «2-1» - коридор, площею 22,6 кв.м., «2-2» житлова кімната, площею 21,1 кв.м., «2-3» житлова кімната, площею 16,2 кв.м., «2-4» санвузол, площею 5,5 кв.м., «2-5» кухня, площею 11,1 кв.м., «2-6» житлова кімната, площею 17,6 кв.м., «2-7» житлова кімната, площею 24,4 кв.м., «2-8» житлова кімната, площею 24,6 кв.м., загальна площа 146,6 кв.м., житлова 103,9 кв.м.; з господарських будівель та споруд: вбиральня літ «Ж», гараж літ. «З» з підвалом, сарай літ «Л», ворота № 1, огорожа № 2, дворове покриття № 1, як окрему одиницю.

У звязку із виділом в натурі ОСОБА_3 у власність належного йому житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: будинок № 48 по вулиці Південна, місто Чорноморськ Одеської області, що складається: з житлового будинку літ. «А»: «1» веранда, площею 3,5 кв.м, «2-1» - коридор, площею 22,6 кв.м., «2-2» житлова кімната, площею 21,1 кв.м., «2-3» житлова кімната, площею 16,2 кв.м., «2-4» санвузол, площею 5,5 кв.м., «2-5» кухня, площею 11,1 кв.м., «2-6» житлова кімната, площею 17,6 кв.м., «2-7» житлова кімната, площею 24,4 кв.м., «2-8» житлова кімната, площею 24,6 кв.м., загальна площа 146,6 кв.м., житлова 103,9 кв.м.; з господарських будівель та споруд: вбиральня літ «Ж», гараж літ. «З» з підвалом, сарай літ «Л», ворота № 1, огорожа № 2, дворове покриття № 1, припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_2. (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим в повній мірі, виходячи з наступного.

Так, відповідно позовних вимог, позивач просив на підставі ст.364 та ст.365 ЦК України суд визнати право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: будинок № 48 по вулиці Південна, м. Чорноморськ, Одеської області, та здійснити виділ в натурі частки зі спільної власності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на підставі ст. 364, 365 ЦК України виділив в натурі та визнав право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами №48 по вулиці Південна в місті Чорноморськ Одеської області та припинив право спільної часткової власності між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, до якого суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно матеріалів справи, 22 липня 1970 року на підставі договору купівлі-продажу № 4-1730 позивач ОСОБА_3 придбав ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Південна, 48 (а.с. 8-11).

18 червня 1998 року гр.. ОСОБА_2 придбав іншу ? частину вищезазначеного житлового будинку.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками будинку № 48 по вул. Південна в місті Чорноморськ Одеської області по ? за кожним.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24 травня 2006 року було визнано право власності за позивачем на самочинно збудоване нерухоме майно, за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Південна, 48, що складається веранда літ. «а», «а1», гараж літ. «З», літня кухня літ. «Д», тамбур літ. «д», сарай літ. «Е», підвал літ. «з», вбиральня літ. «Ж» та самовільно збільшену житлову на 7,3 кв.м. (а.с. 12-14).

Право власності було належним чином зареєстровано в КП «БТІ» м. Іллічівська, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки, що розташована за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Південна, 48, загальною площею 0,059 га, кадастровий номер :02:017:0057 по 1/2 за кожним, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.09.2013 року. (а.с. 16-26).

Згідно технічного паспорту виданого КБ «Бюро технічної інвентаризації» міста Іллічівська 14.03.2012 року, інвентаризаційна справа 2635, зазначено, як самовільно збудовані : 11 поверх житлового будинку літ «А», прибудова літ. «А2», навіс літ.»а3», незавершене будівництво літ. «М», сарай літ «Л».

Згідно висновку експерта ОСОБА_4 (ТОВ «БУДЕКСПЕРТ-Т») № 796/2017, будівля, що розташована за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Південна, 48 відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (а.с. 27-43).

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (реконструкція) об'єкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Містобудівельна документація повинна бути узгоджена з: управлінням архітектури та містобудівництва, органами державного санітарного та пожежного нагляду, управлінням екологічної безпеки, управлінням інженерного захисту території міста, органами ДАІ МВС, а також іншими організаціями, вказаними у завдані на проектування.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво (реконструкцію) не набуває права власності на нього.

При цьому згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Згідно Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для реєстрації прав на них», порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Крім того, для можливості поділу жилого будинку в натурі, крім відповідних висновків - технічного висновку про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновку про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, до будинків і приміщень, та правилам пожежної безпеки, які повинні бути надані до ухвалення рішення, залежно від обставин справи, підлягають також вивченню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання (ст. 152 ЖУ УРСР України).

Саме ці висновки повинні давати можливість суду поділити житловий будинок у натурі.

Згідно з ч. З ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а у ст. 212 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження його вимог, заявлених відповідно ст.ст. 364, 365 ЦК України про виділ в натурі у власність зі складу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами.

За встановлених обставин справи та вищенаведених норм права, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення неповно зясував обставини справи, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи з підстав ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову позивачу в задоволенні вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Чорноморської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно реконструйований (перебудований) обєкт нерухомого майна, виділ в натурі частки зі спільної власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М.Сегеда

ОСОБА_5