Справа № 214/6893/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

01 грудня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представник позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про повернення сторін договору в початковий стан, виділення часток у спільній сумісній власності, поділ майна та визнання права власності на квартиру в ому числі в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначають, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 р. у цивільній справі № 0435/2-704/12 (апеляційне провадження 22ц/774/6/К/13 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, третя особа - Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській обл. про усунення перешкод у здійсненні права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 Скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2012 р. та ухвалено нове рішення яким ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6, ОСОБА_1, третя особа Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській обл. про усунення перешкод у здійсненні права власності; задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 14.07.1999 р. між ОСОБА_8, ОСОБА_1, яка діяла від себе та від імені тоді малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Вказане рішення набрало законної сили з моменту його проголошення та в касаційному порядку на оскаржувалося. Проте питання про повернення сторін недійсного правочину в початковий стан судом не вирішувалося, оскільки відповідні вимоги позивачами не заявлялися. Крім того, 23.11.2008 р. ОСОБА_8 помер, у звязку з чим відкрилась спадщина на належну йому частку спірної квартири, а тому реєстрація права власності за померлим на спірну квартиру неможлива. У звязку з наведеним виникла необхідність предявлення позивачами цього позову. Разом з тим відповідно до свідоцтва про право власності № С-1111, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Кривого Рогу 01 серпня 1997, на підставі розпорядження № С 910 від 01.07.1997 року, зареєстрованого в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №130П, сторінка 217, запис 217, позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8, померлим 23.11.2008 р., є співвласниками спірної трикімнатної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто без виділення часток. 11 травня 2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулися до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, померлого 23.11.2008 р., на що 11 травня 2016 р. ОСОБА_9 видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що не було надано оригіналу правовстановлюваного документу на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та згідно з довідкою №146770 від 22 квітня 2016 р., виданою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» право власності на вказану квартиру зареєстроване на іншу особу, а саме на ОСОБА_5 Надання оригіналу правовстановлюваного документу на квартиру не представляється можливим оскільки його було вилучено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 при посвідченні 14.07.1999 р. договору купівлі-продажу спірної квартири, який згодом було визнано судом недійсним. При цьому, звернутися до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 з приводу повернення позивачам оригіналу свідоцтва про право власності № С-1111 також не представляється можливим, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 02.02.2010 р. №76/7 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_7», діяльність вказаного приватного нотаріуса було припинено. Чи передано документи, повязані з її діяльністю в нотаріальних архів, позивачам не відомо, у звязку з чим до позову додано відповідне клопотання про витребування доказів.

Крім того, з метою державної реєстрації права власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло позивачі також зверталися до державного реєстратора прав на нерухоме майно. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 32067745 від 27 жовтня 2016 року державний реєстратор ОСОБА_10 відмовила у державній реєстрації права власності на квартиру за позивачами, мотивуючи це тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: неможливо встановити зміст заявлених прав, оскільки відповідно до поданого заявниками рішення суду недійсним визнається договір купівлі-продажу, тоді як заяву подано для державної реєстрації права власності на квартиру. Також, реєстрація права власності позивачів була б неможливою навіть за наявності оригіналу свідоцтва про право власності № С-1111, у звязку з тим, що відповідно до його змісту власниками є: ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 ОСОБА_4 спільної власності визначено як - приватна спільна сумісна, тому заявники мали б звернутися до реєстратора всі одночасно, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що заявником може бути: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи. ОСОБА_8 помер 23.11.2008 р., що унеможливлює державну реєстрацію спільного сумісного майна.

Позивачі та їх представник, кожен окремо, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити, та не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_5, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, до зали судового засідання повторно не з'явився, причини неявку суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Представник відповідача виконавчого комітету Саксаганаської районної у місті ради, до зали судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила прийняти на розсуд суду.

Керуючись ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивачів та їх представника за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № в реєстрі 1047, укладеного 14.07.1999 р. між ОСОБА_8, ОСОБА_1, яка діяла від себе та від імені малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_6, та ОСОБА_5, останній купив квартиру під номером 141 (сто сорок один), що знаходиться у будинку під номером 31 (тридцять один), розташованому по проспекту Миру, у місті Кривий Ріг. (а.с.11-12).

Згідно свідоцтва про право власності № С-1111, виданого органом приватизації управління житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Кривого Рогу 01 серпня 1997, на підставі розпорядження № С 910 від 01.07.1997 року, зареєстрованого в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, квартира розташована за адресою м. Кривий Ріг, проспект Миру, 31/144, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та членам його сім"ї ОСОБА_11 ОСОБА_12О, ОСОБА_6 (а.с.13).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7, на праві приватної власності зареєстрована квартира, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Миру, 31/44. (а.с.14)

Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_13, після державної реєстрації, прізвище дружини змінено на ОСОБА_8. (а.с.27)

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_6 народилась 04.12.1989 року, її батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с.28)

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_8 помер 23.11.2008 року, про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану КМУЮ Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 2140 (а.с.29)

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_9 від 11 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та батька ОСОБА_8, померлого 23.11.2008 року, оскільки спадкоємницею не надано правоустановчого документу на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Миру, 31/141(а.с.30)

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.04.2012 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, третя особа Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні власності та задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 14.7.1999 року між ОСОБА_8, ОСОБА_1, яка діє від себе та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.31-32).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, 22 липня 2016 року ОСОБА_15 одружився на ОСОБА_6, про що Центрально-Міським районним у місті ОСОБА_16 відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 422 (а.с.41)

ОСОБА_1 04 квітня 2014 року звернулась до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_8 (а.с.149)

Згідно довідки, виданої ЖЕО № 35, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 листопада 1992 року по день смерті 23 листопада 2008 року. На день його смерті в реєстрації за даною адресою значилось 2 людини: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.150 зворот)

За заявою ОСОБА_1 04.04.2014 року нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори була проведена реєстрації спадкової справи за № 55940855 (а.с.151 зворот).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, АВВ № 644212 від 14.07.1999 року. (а.с.194).

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази, надані сторонами та їх представниками, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З урахуванням положень п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК результатом реституції можна визнати такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення. Порушенням права в такому випадку визнається вчинення правочину за наявності станом на момент його вчинення дефекту, який за законом може бути підставою недійсності правочину, а реституція виступає наслідком факту визнання правочину недійсним або констатації недійсності правочину (в разі нікчемності правочину) і заходом, спрямованим на приведення майнового стану сторін недійсного правочину до початкового стану, тобто такого, який вони мали до вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_8 та членам його сім"ї ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала квартира розташована за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Миру, 31/141 (а.с.13). 14 липня 1999 року між ОСОБА_8, ОСОБА_1, яка діяла від себе та від імені малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_6, уклала з ОСОБА_5, договір купівлі-продажу квартири, який посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, предметом якого є квартира під номером 141 (сто сорок один), що знаходиться у будинку під номером 31 (тридцять один), розташованому по проспекту Миру, у місті Кривий Ріг. Продаж вищезазначеної квартири вчинено за 11000,00 грн. (а.с.11-12). На підставі даного договору приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_17 зареєстровано в реєстрі за № 1047 за ОСОБА_5 право приватної власності на спірну квартиру (а.с.194). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 14.07.1999 року між ОСОБА_8, ОСОБА_1, яка діяла від себе та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Рішення апеляційного суду від 12.11.2013 року не оскаржувалось, та набрало законний сили з моменту проголошення (а.с.192-193).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Суд, враховуючи, що рішенням апеляційного суду Дніпропропетровської області від 12.11.2013 року договір купівлі-продажу спірної квартири визнано недійсним, беручи до уваги приписи ст. 216 ЦК України, вважає за можливим позовні вимоги в частині повернення сторін договору в початковий стан задовольнити, та повернути у власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8 трикімнатну квартиру, розташовану на девятому поверсі девятиповерхового будинку, загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 43,4 кв. м., що розташована за адресою за адресою: м. Кривий Ріг, проспект миру, 31/141, стягнувши з останніх в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 11000,00 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи, що під час судового розгляду сторонами не надано доказів, як на підставу збільшення або зменшення часток співвласників, а також не надано відомостей про наявність домовленості між співаниками, що зміни розміру часток у спільній сумісній власності, суд на підставі ст. 372 ЦК України вважає за можливе встановити, що частики співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у спірній квартирі є рівними і складають по ? частині кожного.

Крім того, відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи законом. Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно приписів ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини усі права та обовязки, що належали сподакодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом на підставі письмових доказів встановлено, що ОСОБА_8 23 листопада 2008 року помер. Як встановлено рішенням цього ж суду, останньому на праві приватної спільної часткової власності належить ? частина трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Миру, 31/141.

Судовим розглядом встановлено, що єдиними спадкоємцями ОСОБА_8 першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 (а.с.27) та донька ОСОБА_6 (а.с.28), які мешкали у спірній квартирі разом зі спадкодавцем (а.с.150 зворот). З огляду на викладене, а також враховуючи, що спадкоємці - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не пропустили строк звернення для прийняття спадщини, та спадкодавцем ОСОБА_8С, за життя заповіт не складався, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частинні визнання права власності позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на спадкове майно у порядку спадкування за законом на 1/2 частку майна, яке належало спадкодавцю на праві спільної часткової власності в розмірі ? частини квартири АДРЕСА_3.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів в рівних частинах належить стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.345, 364, 368, 370,1296,1261,1268,1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про повернення сторін договору в початковий стан, виділення часток у спільній сумісній власності, поділ майна та визнання права власності на квартиру в ому числі в порядку спадкування за законом задовольнити.

Повернути у власність ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1), ОСОБА_18 (податковий номер НОМЕР_2), ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_3), ОСОБА_8 трикімнатну квартиру, розташовану на девятому поверсі девятиповерхового будинку, загальною площею 62,8 кв. м, житловою площею 43,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, стягнувши з них солідарно на користь ОСОБА_5 11 000,00 грн.

Визначити, що частки співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_18 та ОСОБА_3, ОСОБА_8 у трикімнатній квартирі, розташованій на девятому поверсі девятиповерхового будинку, загальною площею 62,8 кв. м, житловою площею 43,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, належній співвласникам на праві приватної спільної сумісної власності, є рівними і складають по ? частині кожного.

Визнати за ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5

Визнати за ОСОБА_18 (податковий номер НОМЕР_2) право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5

Визнати за ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_3) право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_5

Визнати за ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину трикімнатної квартири, розташованої на девятому поверсі девятиповерхового будинку, загальною площею 62,8 кв. м, житловою площею 43,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_8, померлому 23.11.2008 р., на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності № С-1111, виданого органом приватизації управління житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Кривого Рогу 01 серпня 1997, на підставі розпорядження № С 910 від 01.07.1997 року, зареєстрованого в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №130П, сторінка 217, запис 217.

Визнати за ОСОБА_18 (податковий номер НОМЕР_2)право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину трикімнатної квартири, розташованої на девятому поверсі девятиповерхового будинку, загальною площею 62,8 кв. м, житловою площею 43,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_8, померлому 23.11.2008 р., на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності № С-1111, виданого органом приватизації управління житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Кривого Рогу 01 серпня 1997, на підставі розпорядження № С 910 від 01.07.1997 року, зареєстрованого в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №130П, сторінка 217, запис 217.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_18 та ОСОБА_3 в рівних частках судові витрати в розмірі 3748,34 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури перегляд заочного рішення

Суддя І.Б. Щеняєва