РІШЕННЯ

іменем України

08 лютого 2017 рокуСправа №451/1558/16-ц
Провадження № 2/451/116/17

м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Крета А.І.

при секретарі судового засідання Загайській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Радехівського районного суду Львівської області через свого представника ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Немилів Радехівського району Львівської області помер чоловік позивача ОСОБА_4.

Як стверджує представник позивача, внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило право власності на частку у розмірі 1/4 у житловому будинку АДРЕСА_1

За твердженням представника позивача, за життя ОСОБА_4 розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робив. Не було дане майно також об'єктом і спадкового договору.

Представник позивача зазначає, що протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Однак, позивач фактично постійно проживала на разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Представник позивача також вказує, що відповідач доводилася спадкодавцю рідною матір'ю. А відтак також є спадкоємцем за законом першої черги, який також прийняв спадщину належним чином та у встановлений законом строк - в силу того, що також проживала на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 право власності на частку у розмірі 1/8 у житловому будинку АДРЕСА_1

Позивач до суду не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач до суду свого представника не направила, однак, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає.

Суд вважає, що неявка сторін та їх представників, повідомлених належним чином про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглянути таку заяву по суті за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви та додані до неї докази на предмет відповідності вимогам належності та допустимості, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення повністю з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Немилів Радехівського району Львівської області помер ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що до складу спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця входило також право власності на частку у розмірі 1/4 у житловому будинку АДРЕСА_1 Право власності спадкодавця на дане нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 23 березня 2011 року виконавчим комітетом Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Частинами 1, 2. ст. 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В силу вимог частин 1, 2 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

В силу вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Судом встановлено, що спадкодавець за свого життя заповіту не складав. Таким чином за відсутності заповіту спадкодавця суд приходить до висновку, що спадкування позивачем відбувається за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач доводилася спадкодавцю дружиною, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 22.07.1989 року. Водночас відповідач доводилася спадкодавцю рідною матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини ані позивач, ані відповідач заяви нотаріусу про прийняття спадщини не подавали.

З матеріалів довідки №444 від 06.12.2016 року виданої Немилівською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що позивач та відповідач на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем.

А відтак позивач та відповідач вважаються спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину у встановлений законом строк і належним чином, а також не відмовились від неї протягом встановленого законом строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

За таких обставин суд приходить до висновку, що частка як позивача, так і відповідача є рівною та становить 1/8, тобто, половину того, що належало за життя спадкодавцю (1/4 / 2 = 1/8).

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідач визнав повністю заявлений стороною позивача позов шляхом подання суду заяви у письмовій формі.

Положеннями ст. 174 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В силу вимог ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову відповідачем є його процесуальним правом, передбаченим процесуальним законодавством у ст. ст. 31 та 174 ЦПК України. І таким правом щодо предмета спору відповідач розпоряджається на власний розсуд.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову жодним чином не суперечить закону, а також жодним чином не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду.

Отже суд приходить до висновку, що внаслідок відкриття після смерті спадкодавця спадщини, прийнятої позивачем, відбувся перехід від спадкодавця до позивача, як спадкоємця, права власності на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі. А відтак, суд вважає, що заявлений у даній справі позивачем позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення повністю.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1216-1221, 1223, 1233, 1268, 1278, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 право власності на частку у розмірі 1/8 у житловому будинку АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийКрет А. І.