Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Масло С.П.,

за участю секретаря судового засідання Чміль Т.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, третя особа: ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 1997 року він відповідно до договору купівлі-продажу виданого Лозівською філією Харківської товарної біржі, за особисті кошти придбав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Шкільна, 15 с. Башилівка Близнюківського району Харківської області. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На час придбання вказаного будинку він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, хоча фактично шлюбні відносини між ними були припинені з 1994 року. Шлюб згідно свідоцтва про розірвання шлюбу було розірвано 15 грудня 1997 року. 16 грудня 1997 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_3. З вказаного часу і до сьогодні вони проживають разом у цьому будинку. На даний час, він має намір укласти договір дарування належного йому будинку. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення договору дарування, нотаріусом йому було роз'яснено, що оскільки будинок було придбано в період перебування у зареєстрованому шлюбі, то потрібна згода колишньої дружини або рішення суду про визнання особистою приватною власністю зазначеного вище будинку. Вказаний будинок був придбаний ним за особисті кошти. Після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 питання щодо поділу майна було вирішено ними добровільно. Будь-яких претензій щодо вказаного будинку ОСОБА_2 не пред'являла з моменту розірвання шлюбу і до цього часу. Тому позивач вважає, що вказаний будинок належить йому на праві особистої приватної власності та просить суд задовольнити позов.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав наведених у письмових запереченнях та поясненнях на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з рішення виконкому Башилівської районної Ради від 14.05.1993 року, колгоспу «Радянська Україна» із земель фонду Башилівської районної Ради для будівництва житлового будинку № 13 було виділено 0,25 га землі.

Рішенням виконкому Башилівської сільської Ради народних депутатів № 4 від 11.12.1995 року право власності на житловий будинок № 13 в селі Башилове Близнюківського району Харківської області було визнане за КСП «Радянська Україна».

03 жовтня 1997 року розпорядженням Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області № 340, був затверджений акт державної комісії про прийняття в експлуатацію одноквартирного житлового будинку № 13 в селі Башилівка.

12 листопада 1997 року відповідно до договору купівлі-продажу №552, виданного Лозівською філією Харківської товарної біржі, ОСОБА_1 придбав, а КСП «Радянська Україна» в особі уповноваженої особи ОСОБА_4 продала житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Шкільна, 13 с. Башилівка Близнюківського району Харківської області. Право власності на вказаний будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг № 69404615 від 30 вересня 2016 року.

Довідкою Башилівської сільської ради Харківської області від 15.03.2012 року № 159 підтверджується, що будинок № 13 по вулиці Шкільній в с. Башилівка Близнюківського району Харківської області на даний час рахується під номером 15.

На час придбання вказаного будинку позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, що підтверджується рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 03.12.1997 року, яке набрало законної сили 14.12.1997 року.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу було розірвано 15 грудня 1997 року.

16 грудня 1997 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_3.

Крім того, судом встановлено, що фактично шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем були припинені з 1995 року, а ведення спільного господарства між ними були припинені з вересня 1997 року, що підтверджується рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 03.12.1997 року, яке набрало законної сили 14.12.1997 року.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався виплатити колгоспу «Радянська Україна» за будинок належний йому за договором купівлі-продажу від 12.11.1997 року №552, розташований за адресою вул. Шкільна, 15 с. Башилівка Близнюківського району Харківської області кошти у сумі 15 850 грн. протягом 25 років з 1998 року по 2022 рік, що підтверджується узгодженим зобовязанням (а.с. 10).

З довідки виданої КСП «Радянська Україна» від 23.12.1999 року № 225/2 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що згідно рішення правління КСП «Радянська Україна» № 16 від 31.12.1997 року та договору купівлі-продажу № 552 від 12.11.1997 року позивач дійсно погасив заборгованість в сумі 15 850 грн. за будинок розташований по вул. Шкільна, 13 с. Башилівка Близнюківського району Харківської області.

Протоколом № 16 засідання правління КСП «Радянська Україна» від 31.12.1997 року підтверджується, що правління КСП «Радянська Україна» прийняла рішення про продаж спірного житлового будинку за 50 % балансової вартості.

З листа приватного нотаріуса ОСОБА_5 вбачається, що для посвідчення договору дарування житлового будинку, який розташований за адресою вул. Шкільна, 15 с. Башилівка Близнюківського району Харківської області потрібна згода колишньої дружини ОСОБА_2 або рішення суду про визнання особистою приватною власністю зазначеного житлового будинку, оскільки вищевказану нерухомість було придбано в період перебування в зареєстрованому шлюбі.

Суд зазначає, що житловий будинок вул. Шкільна, № 15 (колишній номер 13) с. Башилівка, Близнюківського району, Харківської області будувався за кошти КСП «Радянська Україна», відповідач по справі ніякої участі в будівництві та експлуатації спірного житлового будинку не приймала, ніколи там не мешкала, коштів на погашення зобовязання наданого ОСОБА_1 КСП «Радянська Україна» не надавала, що не заперечувала сама ОСОБА_2 в судовому засіданні.

З зобовязання наданого ОСОБА_1 КСП «Радянська Україна» про виплату 15850 грн. за договором купівлі-продажу № 552 від 12.11.1997 року та довідки КСП «Радянська Україна» від 23.12.2999 року № 225/2 вбачається, що позивач погасив заборгованість в сумі 15850 грн. за житловий будинок № 13 по вул. Шкільна в с. Башилівка в період з 1998 року по 1999 рік, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 15 грудня 1997 року.

Довідкою ПСП «Україна» від 07.04.2017 року № 41 підтверджується, що ОСОБА_1 в 1998-1999 роках отримував заробітну плату, тобто мав власні джерела доходів.

Судом встановлено, що з урахуванням рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 03.12.1997 року, яким встановлено припинення між сторонами ведення спільного господарства з вересня 1997 року, часу прийняття в експлуатацію будинку (03 жовтня 1997 року), часу купівлі спірного житлового будинку (12 листопада 1997 року) та періоду ( з 1998 року по 1999 року) погашення зобовязання ОСОБА_1 перед КСП «Радянська Україна» за договором купівлі-продажу від 12.11.1997 року, ОСОБА_1 спірний житловий будинок придбав за свої особисті грошові кошти.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина 1 ст. 60 ЦПК України).

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року в справі № 6-2333цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання майна особистою приватної власністю, а саме спірного будинку з надвірними спорудами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що надані відповідачем для огляду в судовому засіданні фотокартки в кількості 7 штук, остання з яких датована липнем 1997 року, на яких позивач зображений разом з відповідачем, родичами та знайомими, не підтверджують та не спростовують факт встановлений судовим рішенням про припинення ведення спільного господарства між сторонами з вересня 1997 року.

Також суд зазначає, що протокол № 16 правління КСП «Радянська Україна» від 31.12.1997 року, договір купівлі-продажу № 552 від 12.11.1997 року, зобовязання надане ОСОБА_1 КСП «Радянська Україна» про виплату 15850 грн. за договором купівлі-продажу № 552 від 12.11.1997 року, на момент розгляду справи в установленому законом порядку не оскаржувались та скасовувались.

Також, суд не приймає доводи відповідача та її представника, як підставу для відмови в задоволенні позову, з посиланням на те, що позивачем не надано конкретних доказів погашення перед КСП «Радянська Україна» коштів в розмірі 15850 грн. за договором купівлі-продажу № 552 від 12.11.1997 року, оскільки така позиція спростовується довідкою КСП «Радянська Україна» від 23.12.1999 року № 225/2. Крім того, суд зазначає, що відповідач по справі не є стороною договору купівлі-продажу спірного житлового будинку № 552 від 12.11.1997 року, тобто особою яка має право предявлення претензії щодо порядку розрахунку за цим договором.

Таким чином, позиція відповідача та її представника про те, що житловий будинок № 15 (колишній номер 13) по вул. Шкільна в с. Башилівка, Близнюківського району, Харківської області є обєктом спільної сумісної власності під час судового розгляду не доведена, натомість спростована письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 57, 60 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, третя особа: ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Башилівка, вул. Шкільна, б. 15.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6890 /шість тисяч вісімсот девяноста) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2017 року.

Суддя С.П. Масло