Справа № 2-6794/17
У Х В А Л А

26 грудня 2017 року суддя Солом?янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до першого проректора НТУУ КПІ Якименка Юрія Івановича про дискримінацію, порушення конституційних прав і свобод ОСОБА_2, скасування наказу про відрахування його з другого курсу факультету інформаційно-обчислювальних технологій НТУУ КПІ, користування службовим становищем, підробка і підлог документів з метою прикриття корупційних зловживань, зловживання службовим становищем в корисливих цілях,-

в с т а н о в и в :

Позивач подав до суду позовну заяву до першого проректора НТУУ КПІ Якименка Юрія Івановича, в якій просив:

скасувати наказ Першого проректора НТУУ «КПІ» ім. Сікорського Якименка Юрія Івановича № 2061-е про відрахування ОСОБА_2 з університету за невиконання навчального плану, як незаконний і навмисно створений з метою прикриття дискримінаційних і корупційних зловживань керівництва НТУУ КПІ;

постановити ухвалу про забезпечення позову у відповідності до ст. 151, 153 ЦПК України шляхом негайного зупинення дії наказу Першого проректора НТУУ «КПІ» про відрахування ОСОБА_2 з університету та виселення з гуртожитку, оскільки інакше для відновлення його законного права закінчити навчання в університеті необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, яка не відповідала вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних судом недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України, якою передбачено, що строк для усунення вказаних судом недоліків не може перевищити п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Крім того, позивачу було роз'яснено, що в разі невиконання вимог суду, позовна заява буде визнана неподаною і повернута йому.

Так, в ухвалі суду про залишення позову без руху судом вказувалося про те, що відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити в собі найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, також зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права, свободи та інтереси фізичних осіб захищаються у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав встановлено ст.16 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, у позові:

не було викладено зміст позовних вимог;

не було зазначено обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину;

не було зазначено підстав пред'явлення даного позову, з точки зору порушених, невизнаних чи оспорюваних прав позивача, не викладено, які його права порушені, яким чином передбачений шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, позивачу слід було зазначити:

в чому саме полягає порушення прав позивача відповідачем, якими нормами чинного законодавства обґрунтовується порушення такого права, якщо воно є, викласти обставини в обґрунтування пред'явлених конкретизованих позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, з посиланням на докази в підтвердження обставин в обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Тому позивачеві потрібно було зазначити найменування відповідача - юридичної особи, яка може бути стороною у справі, права якої можуть бути порушені.

Крім того, позивачу було роз'яснено, що згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з роз'ясненнями Апеляційного суду м. Києва, викладеними в Узагальненні про практику застосування судами законодавства про стягнення судових витрат при розгляді цивільних справ, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж, або платіжне доручення, підписане уповноваженою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Окрім того, відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року суд перед відкриттям провадження у справі, згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви, містили відомості про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі, копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви було додано копію квитанції №76 від 25 жовтня 2017 року, як підтвердження сплати судового збору у розмірі 320,00 грн. за подання позовної заяви до суду.

Згідно зазначених вимог закону, даний документ не є належним доказом сплати судового збору.

За майнові вимоги розмір судового збору становить 1% від ціни позову, але не менше 640,00 грн. та не більше 8 000,00 грн., за кожну немайнову вимогу - 640,00 грн.

Тому, враховуючи вищенаведені норми закону, позивачу потрібно було надати суду оригінал документа про оплату судового збору у розмірі 640,00 грн. за вимогу немайнового характеру, відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, або документ, який підтверджує наявність у позивача пільг при його оплаті.

Крім того, позивачем в підтвердження своїх заявлених вимог, як він вказав в додатках до позову, було надано суду «DVD-диск з доказами зловживань керівництва НТУУ КПІ».

Суд звертає увагу на те, що позивачу необхідно було на підтвердження обставин, зазначених у позові, зазначити та надати суду належні докази в підтвердження заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦПК України до позовної заяви (викладеної у новій редакції з усіма зазначеними судом усунутими недоліками) потрібно було додати її копії та копії документів, що додаються до неї, у кількості відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Представник позивача отримав копію ухвали 13 грудня 2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке надійшло до суду 15 грудня 2017 року.

16 грудня 2017 року на усунення зазначених в ухвалі суду недоліків представник позивача подав до суду позовну заяву (в новій редакції) на виконання вимог ухвали суду від 06 грудня 2017 року про залишення позовної заяви без руху, яка зареєстрована в канцелярії суду 21 грудня 2017 року за Вх. № 99486.

Разом з тим, судовий збір позивачем не сплачено, вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не виконані.

Відповідно до п. 11 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. від 15.12.2017 року) ст.ст. 175 і 177 ЦПК України сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, враховуючи, що позовна заява подана до суду без додержання відповідних вимог Цивільного процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до набрання чинності новою редакцією Кодексу, також враховуючи те, що на час вирішення питання про відкриття провадження у справі позивач не усунув зазначені в ухвалі суду про залишення позову без руху недоліки у встановлений судом строк, не сплатив судовий збір, то позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись п. 11 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 15.12.2017 р., ст. 185 ЦПК України, ст. 121 ЦПК України в редакції, що діяла на час вчинення позивачем процесуальної дії, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до першого проректора НТУУ КПІ Якименка Юрія Івановича про дискримінацію, порушення конституційних прав і свобод ОСОБА_2, скасування наказу про відрахування його з другого курсу факультету інформаційно-обчислювальних технологій НТУУ КПІ, користування службовим становищем, підробка і підлог документів з метою прикриття корупційних зловживань, зловживання службовим становищем в корисливих цілях - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз?яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя Л.І. Кізюн