Дата документу 07.04.2017
Справа № 334/857/15-ц
Провадження № 2-п/334/42/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2017р. Ленінського райсуду м. Запоріжжя у складі:

головуючого Добрєва М.В.

при секретарі - Петракей Р.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 16.11.2015 р. по справі за позовом ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно,

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого Ленінським райсудом м.Запоріжжя 16.11.2015 р., відповідно до якого, позов ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно було задоволено в повному обсязі, В рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 ОСОБА_3», в особі Запорізької обласної дирекції АТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» (69063, м.Запоріжжя, вул. Тургенева, 29; р/р 2909334 в ЗОД "ОСОБА_2 ОСОБА_3", МФО 313827, ) за кредитним договором № 014/17-15/1251-35 від 09.08.2006 року в розмірі - 37 442 (тридцять сім тисяч чотириста сорок дві) грн. 16 коп., де: заборгованість по тілу кредиту - 16 243,35 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 1 173,40 грн.; пеня за несвоєчасну сплату планового платежу по тілу кредиту та відсотках - 20 025,41-гривень, звернути стягнення на предмет договору застави транспортного засобу від 09.08.2006 року, а саме: автомобіль марки «Шкода» модель FABIA 2006 року випуску, колір синій, кузов № ТМВРУ16У57В450963, державний реєстраційний № НОМЕР_1, який належить Відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АРС 000357, виданого Запорізьким МРЕВДА1 УМВС України в Запорізькій області 08/078./2006 року. Також, з відповідача стягнуті на користь "ОСОБА_2 ОСОБА_3" в особі Запорізької обласної дирекції "ОСОБА_2 ОСОБА_3" (р/р 649972 в ЗОД "ОСОБА_2 ОСОБА_3", МФО 313827,) судові витрати в розмірі 374,42 грн.

В обґрунтування своїх вимог відповідач ОСОБА_4 посилається на те, що він не має юридичної освіти, тому його інтереси в судовому засіданні представляв представник, який не зявився в судове засідання з поважних причин, оскільки приймав участь у повторному головуванні у місцевих виборах. До того ж, він зауважує, що має квитанції про сплату сум заборгованості, які суттєво впливають на розмір заборгованості за кредитом

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 на вимогах, викладених у заяві наполягав у повному обсязі, просив скасувати заочне рішення.

Представник банку за довіреністю ОСОБА_5, проти заявлених вимог заперечував, пояснив,що дане рішення не є заочним, оскільки і відповідач і його представник неодноразово були присутні у судових засіданнях, знали про вимоги банку, та не надали суду підтвердження поважності причин неявки в останнє судове засідання.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 231 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши додані до заяви про перегляд заочного рішення документи, а також, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що заяву відповідача про перегляд заочного рішення Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 16.11.2015р., та його скасування слід залишити без задоволення, оскільки доводи, викладені в заяві, протирічать представленим по справі доказам, а саме:

Відповідно до вимог ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим місцем її перебування.

Згідно матеріалів справи, відповідач зареєстрований та проживає за адресою, вказаною у позові, яка підтверджується і відповіддю на запит суду до адресно-довідкового сектора УДМСУ в Запорізькій області /а.с.19/. І відповідач і його представник за довіреністю неодноразово були присутні у судових засіданнях, надавали суду свої заперечення та пояснення, долучали до матеріалів додаткові документи, /а.с. 23-28, 58-59/, що також підтверджується журналами судових засідань /а.с.30,34,43,54,62,66/, а тому посилання відповідача на те, що у нього є квитанції, які можуть суттєво вплинути на суму заборгованості та результати розгляду справи, суд вважає безпідставними, оскільки вони вже надавались суду в запереченнях, та виходячи з цього банком було уточнено позовні вимоги з урахуванням зроблених відповідачем оплат /а.с.35-40/.

Щодо пояснень відповідача про поважність неявки його представника в судове засідання через зайнятість, то в матеріалах справи немає жодного підтвердження того, що відповідач та його представник не зявились в судове засідання з поважних причин, оскільки розгляд справи неодноразово відкладався протягом півроку, та неявка сторін в останнє судове засідання розглядається судом, як спроба затягнути розгляд справи.

Окрім цього, суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що при винесенні рішення від 16.11.2015 року, вірно не були застосовані норми ЦПК України, якими регулюється порядок ухвалення заочного рішення, оскільки відповідач та його представник, неодноразово приймали участь у судових засіданнях, звертались до суду із клопотаннями тобто знали про розгляд справи, знали про суть заявлених до них вимог, тому звертаючись до суду із даною заявою свідомо зловживають своїми процесуальними правами та обовязками. Оскільки, з матеріалів справи та тексту рішення чітко встановлено, що рішення не є заочним, а посилання суду на ст.. 224-226 ЦПК України в мотивувальній частині рішення є механічною помилкою, яка не впливає на суть самої справи про звернення стягнення на майно.

Тому, в разі незгоди з ухваленим рішенням, відповідно до ст. 292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною 3 ст. 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення, з усіма викладеними в ній обставинами, є спробою уникнути відповідальності за кредитними зобовязаннями та затягнути виконання рішення суду, а тому не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Тому, враховуючи вищевикладене та керуючись ст.10,60,231 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 16.11.2015 р. по справі за позовом ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно- залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Добрєв М. В.