АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 663/2641/16-ц Головуючий в І інстанції: Пухальський С.В.
Провадження №22-ц/791/835/2017 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючий Радченко С.В.

судді: Вейтас І.В.,

ОСОБА_1

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3,на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 06 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Прилуцької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, третя особа:Фесик ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно реконструйований (перебудований) житловий будинок,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що 21.07.2008 померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки загальною площею 0,0536 га по вул. Андрія Шептицького (колишня назва Фрунзе), 11 в м. Скадовськ Херсонської області. Вона та її сестра ОСОБА_6 успадкували за законом вищевказану земельну ділянку. Під час оформлення спадщини на житловий будинок Скадовським БТІ 18.05.2015 видано технічний паспорт з відміткою «самовільна реконструкція», в звязку з чим виникли труднощі з оформленням спадщини. Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області рекомендовано звернутися до суду про визнання права власності на вищевказаний житловий будинок. Позивачка зазначає, що реконструкцією житлового будинку вона займалася після смерті матері, в звязку з його аварійним станом та підтопленням, й закінчила у 2012 році після отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Вказані роботи проводила без дозвільних документів, оскільки будинок потребував негайної реконструкції. Вказує, що ремонтні роботи будинку здійснила відповідно до раніше побудованої конструкції будівель, він відповідає будівельним нормам, придатний для проживання. З наведених підстав просила визнати за нею право власності на житловий будинок та збудовані надвірні споруди, які розташовані за адресою: вул. ОСОБА_7 (колишня назва Фрунзе), 11 в м. Скадовськ Херсонської області.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 06 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3, право власності на надвірні споруди за адресою: вул. ОСОБА_7 (колишня назва Фрунзе), 11 в м. Скадовськ Херсонської області та позначені в технічному паспорті під літерами: В - баня, в - тамбур, Ж - убиральня, З - душ, І - вимощення, а також № 1водопровід, № 2, 3, 4 огорожа..В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для визнання за позивачкою права власності на самочинно перебудований житловий будинок.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його законним, обґрунтованим і такими, що відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 04.11.1997 року за ОСОБА_5 визнано право власності на житловий будинок та надвірні будівлі по вул. Фрунзе (теперішня назва ОСОБА_7), 11 в м. Скадовськ Херсонської області (а.с.16).

21.07.2008 року ОСОБА_5 померла (а.с.10).

За життя ОСОБА_5 29.06.2005 року склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Фрунзе (теперішня назва ОСОБА_7), 11 м. Скадовськ Херсонської області, заповіла ОСОБА_3 (а.с.11).

26.05.2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, на 1/2 частку кожній на земельну ділянку площею 0,0536 га по вул. Андрія Шептицького (колишня назва Фрунзе), 11 м. Скадовськ Херсонської області (а.с.12-15).

Із довідки КП «Херсонське БТІ» від 14.08.2015 вбачається, що у звязку з аварійним станом та підтопленням будинок по вул. Андрія Шептицького (колишня назва Фрунзе), 11 м. Скадовськ Херсонської області, був демонтований. Новий житловий будинок був побудований без дозвільних документів на початок будівельних робіт, акт здачі будинку в експлуатацію відсутній, документи на право власності не оформлені. Станом на 18.05.2015 на земельній ділянці знаходяться: житловий будинок літ. А, баня літ. В, убиральня літ. Ж, душ літ. З, водопровід № 1, № 2 - №3 огорожа, № І вимощення. Загальна площа складає 49,8 кв.м., житлова 37 кв.м. (а.с.21).

Згідно листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 29.09.2015 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно житловий будинок по вул. Андрія Шептицького (колишня назва Фрунзе), 11 м. Скадовськ Херсонської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.20).

Встановивши ці обставини суд першої інстанції правильно виходив з того, що спірна нерухомість має статус самочинного будівництва.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад.

Закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.ч. 1,4 і 5 ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво обєктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобовязані отримати від виконавчих органів відповідних рад Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво обєкта містобудування.

Статтею 29 цього Закону визначено, що дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів, надається на підставі проектної документації, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному законодавством. Здійснення будівельних робіт на обєктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його до експлуатації (ч.2 ст.331 ЦК України).

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини 2 статті 376 ЦК не породжує в неї права власності на таке майно та виключає це майно із цивільного обороту.

Відповідно до розяснень даних у п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» у справах, повязаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила, або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

При цьому, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно будоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина пята статті 376 ЦК).

Між тим, згідно п.14 указаної постанови Пленуму ВССУ передбачено, що на підставі частини 3 статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй в установленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Також, згідно ч.З ст.375 УК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Отже, виходячи із аналізу норм чинного законодавства, якими врегульоване спірне питання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, оскільки позивачкою не надано суду доказів того, що вона, як того вимагає закон, зверталася до компетентного органу із заявою про прийняття самочинно зведеного обєкта до експлуатації.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд може задовольнити позов власника земельної ділянки про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб, оскільки задоволення такого позову можливе лише за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а апелянтом не надано доказів того, що позивачка зверталася до компетентного органу із заявою про прийняття самочинно зведеного обєкта до експлуатації.

Іншими доводами апеляційна скарга не обґрунтовується.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом на предмет його законності та обґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3,відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 06 березня 2017 року в частини, що оскаржується, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

ОСОБА_1