Єдиний унікальний номер 235/854/17 Номер провадження 22-ц/775/783/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Груіцької Л.О.

за участю секретаря Молдованова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Доне-цької області від 23 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення одноразової допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «По-кровське» про стягнення одноразової допомоги, середнього заробітку за час затримки роз-рахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі перебував у трудових відносинах з 26.05.1999 року по 19.09.2016 року, де пра-цював в якості електрослюсаря. Наказом № 876 ку від 27.09.2016 року він був звільнення за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Згідно його даних в серпні 2016 року він відпрацював 16 днів, але згідно розрахункового листка за серпень 2016 стоїть виходів 14. В день звільнення з 19 на 20 число він працював у нічну зміну, що також помилково не було враховано відповідачем, і заробітна плата за цей вихід не була нарахована і виплачена. Відповідно до п. 8.2 розділу 8 Колективного договору ПАТ «ШУ «Покровське» робітнику, який має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства за власним бажанням у випадку, якщо заява робітника при звільненні мотивована виходом на пенсію, виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше ніж: для чоловіків стаж роботи яких більше 15 років двох середніх заробітків. Відповідач, на його думку, повинен сплатити йому вихідну допомогу у розмірі 22006,32 грн. У звязку з порушенням його трудових прав, просив стягнути з відповідача на свою користь одноразову допомогу в розмірі 22006,32 грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 19 на 20.09.2016 року в нічну зміну у розмірі 523,96 грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за серпень 2016 рік за два робочих дні у розмірі 1047,92 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку, не проведеного під час звільнення до дати постановлення рішення, сума якого станом на 17.02.2017 року становить 79117,96 грн., судові витрати у розмірі 4000 грн.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме вказав, що оскільки ві-дповідач не провів 19.01.2017 року виплату одноразової допомоги, строк затримки розра-хунку згідно ст. 116 КЗпП України становить 161 календарний, просив у зв'язку з цим стягнути з відповідача на свою користь 39069,07 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, та понесені судові витрати у розмірі 4000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Шах-тоуправління «Покровське» про стягнення одноразової допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що вихідна допомога, яка була виплачена позивачу 27.02.2017 року не відноситься до обовязкових виплат при звільненні, а отже відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2017 року ска-сувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача судові витрати у сумі 4000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що судом в порушен-ня норм матеріального права зроблено хибний висновок про те, що одноразова допомога при звільненні, яка встановлена п. 8.2 Колективного договору ПАТ «ШУ «Покровське», не відноситься до обовязкових виплат при звільненні працівника.

Також судом помилково зроблено аналогію того, що вихідна допомога не входить до структури заробітної плати, а відноситься до інших виплат, що не належать до фонду заробітної плати.

Позивач зазначає, що та одноразова допомога, що врешті була йому виплачена, пе-редбачена ст. 44 КЗпП України, є обовязковою виплатою, та за затримку у її виплаті від-повідач повинен нести відповідальність.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явились (а.с. 58-59).

Суд вважає можливим у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що він не отримав копію апеляційної скарги, яке колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки з доводами апеляційної скарги представник відповідача мав можливість ознайомитись в апеляційному суді, куди він не зявився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши ма¬теріали справи та перевірив-ши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, а оска¬ржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з від-повідачем по справі з 26.05.1999 року по 19.09.2016 року, де працював в якості електрос-люсаря. Наказом № 876 ку від 27.09.2016 року звільнений за власним бажанням на підста-ві ст. 38 КЗпП України (а. с. 8).

Згідно довідки за № 412 від 27.02.2017 року ОСОБА_2 (таб. № 3960) працював в ПАТ «ШУ «Покровське» з 26.05.1999 року по 19.09.2016 року та його середньомісячна заробітна плата за 2 місяці становить 7377,02 грн. (а. с. 23).

Згідно відомостей нарахування коштів за № 89 та платіжного доручення № 606 від 27.02.2017 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_2 27.02.2017 року було зараховано 11877 грн. (а. с. 21). Факт отримання одноразової допомоги підтверджено по-зивачем в наданій суду уточненій позовній заяві.

Згідно графіку виходів ОСОБА_2 таб № 3960 в серпні 2016 року фактично мав 14 виходів на роботу згідно запланованого графіку робіт (а.с. 24). Вказана обставина підтве-рджена розрахунковим листком, наданим ОСОБА_2 в підтвердження своїх позовних ви-мог (а.с. 13а).

Згідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'яза-ний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провес-ти з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

На підставі ст.116 КЗпП України виплата усіх сум, що належать працівнику від під-приємства чи установи, проводяться у день звільнення, а за змістом ст. 117 КЗпП Украї-ни в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виплата вихідної допомоги при звільнені встановлена ст. 44 КЗпП України, відпові-дно до якої при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомо-га у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на війсь-кову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповно-важеним ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше триміся-чного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній за-робіток.

Ст. 44 КЗпП України містить вичерпний перелік підстав, за яких виплачується вихі-дна допомога.

Отримання вихідної допомоги при припиненні трудового договору, зокрема, в разі розрівання строкового або трудового довогору, укладеного на невизначений строк, мож-ливо лише в разі порушення власником законодавства про працю, умов колективного і трудового договору.

Позивач звільнився з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним ба-жанням, у зв'язку з виходом на пенсію.

Відповідно ст. 44 КЗпП України не містить вказівки про обовязкову виплату вихід-ної допомоги особам, трудовий договір з якими розірвано на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до п. 8.2 Колективного договору ПАТ «ШУ «Покровське» працівнику, який має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства за влас-ним бажанням у випадку, якщо заява працівника при звільненні мотивована виходом на пенсію, виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи… До-помога виплачується у продовж 4-х місяців після звільнення. Виплата допомоги може бу-ти припинена (призупинена) при відсутності у підприємства фінансових можливостей ( чистого прибутку) за звітний період, в якому працівник звільнився.

Отже можна зробити висновок, що в даному випадку виплата вихідної допомоги не є обовязковою, та підприємство за відповідних обставин, що передбачені колективним договором, може її не здійснювати.

З такими висновками погоджується й колегія суддів з наступних підстав.

Згідно з термінами, встановленими Законом України «Про оплату праці», заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших зао-хочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна пла-та, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про оплату праці», додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідли-вість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенса-ційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням вироб-ничих завдань і функцій.

Відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці», до інших заохочуваль-них та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Гірничого Закону України», форми та сис-теми оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат працівникам гірничих підприємств установлюються в колективному договорі з дотриманням умов, розмірів і норм, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами.

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розмі-ри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Відповідно до п.5.2 Колективного договору Публічного акціонерного товариства «Покровське» за 2015-2017 роки, нарахування заробітної плати проводити відповідно до Положення про оплату праці по ПАО «ШУ «Покровське».

Відповідно до п. 8.2 Колективного договору працівнику, який має право на пенсію, при першому звільненні з підприємства за власним бажанням у разі, якщо заява працівника про звільнення мотивована виходом на пенсію (згідно ч.1ст. 38 КЗпП України ) виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі та середнього заробітку.

Виплата допомоги проводиться на протязі 4-х місяців після звільнення працівника. Виплата допомоги може бути припинена (зупинена) при відсутності у підприємства фі-нансових можливостей (прибутку) за звітний період, в якому працівник звільнився.

Таким чином, провівши системний аналіз діючого законодавства в сфері оплати праці колегія суддів проходить до висновку, що одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати та не відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що встановлені у ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці».

Враховуючи, що одноразова допомога при звільненні за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати, тому на неї не по-ширюються вимоги ст.43 Закону України «Гірничого Закону України», ст.97 КЗпП Украї-ни та Закону України «Про оплату праці».

Отже оскільки КЗпП України не передбачена обовязкова виплата вихідної допомоги при звільнені особам, трудовий договір з якими розірвано на підставі ст. 38 КЗпП України, вихідна допомога, яка була виплачена позивачу 27.02.2017 року, є необовязковою виплатою, такою, що здійснюється на підставі колективного договору.

Ст. 117 КЗпП України передбачає відповідальність роботодавця за невиплату усіх належних тобто обовязкових виплат працівнику при звільненні. Оскільки в даному випа-дку вихідна допомога не була обовязковою виплатою, то відповідно немає вини робото-давця у затримці її виплати. Отже відсутні правові підстави для стягнення середнього за-робітку за час затримки виплат при звільненні.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої ін-станції.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду першої інста-нції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і за-лишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер-жанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею закон-ної сили.

Судді: