Провадження № 2/127/5292/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 травня 2010 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 01 квітня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_2 було зумовлене тим, що на той час їх син ОСОБА_4 постійно мешкав з відповідачем ОСОБА_2, а позивач ОСОБА_1 мешкав окремо від дитини.

У травні 2016 року ОСОБА_2 виїхала працювати та мешкати за межі України. Тоді ж їх син ОСОБА_4 переїхав на постійне місце проживання до позивача і з того часу проживає виключно з ним і перебуває на повному його матеріальному утриманні.

Зазначена обставина підтверджується довідкою № 328, яка видана головою правління ОСББ «Келецька 51 а» 14.07.2017 року та актом, складеним комісією ОСББ «Келецька 51 а» 14.07.2017 року.

Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому з метою участі відповідача в утриманні дитини позивач звернувся з даним позовом до суду та просив суд звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з позивача відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 05.05.2010 року та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд позов задоволити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав та просить суд його задовольнити. зазначивши що дійсно на даний час він знаходиться на повному утриманні батька, з яким і проживає.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про розгляд справи була повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи.

За таких обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.10.1999 року, який згідно рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 05.05.2010 року розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 травня 2010 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 01 квітня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с. 5).

У травні 2016 року відповідач ОСОБА_2 виїхала працювати та мешкати за межі України, а син ОСОБА_4 переїхав на постійне місце проживання до позивача, що підтверджується довідкою № 328 від 14.07.2017 року згідно якої неповнолітній ОСОБА_3 проживає зі своїм батьком за адресою АДРЕСА_1 з 01.05.2016 року та по теперішній час (а.с. 3).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 180-183 СК України, яким відповідають обставини справи, тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на вказані обставини, а також на розмір заявлених вимог, виходячи із принципу, взаємного обовязку батьків по утриманню дітей, суд вважає можливим звільнити позивача ОСОБА_1 від сплати аліментів, які стягуються з нього відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 05.05.2010 року та стягувати аліменти з ОСОБА_2 на рівні 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на встановлені судом обставини справи та рівень доходу відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позовну заяву пред'явлено до суду 30.08.2017 року, а тому вимога позивача про стягнення аліментів починаючи з 01.05.2016 року задоволенню не підлягає, а суд присуджує стягнення аліментів з дати звернення позивача з вищевказаним позовом 30.08.2017 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 640 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 174, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів, які стягуються з нього відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 05.05.2010 року.

Відкликати виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 05.05.2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 30.08.2017 року.

В решті озову- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може буди оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: