Справа № 739/1067/17 Провадження № 22-ц/795/2092/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Іващенко А. І. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:БОБРОВОЇ І.О., КУЗЮРИ Л.В.,
при секретарі:Бивалькевич Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 державної районної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай),

треті особи - Дігтярівська сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, відділ у Новгород-Сіверському районі головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 державної районної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним через неправильне застосування судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, визнавши за ним право на земельну частку (пай) з земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» с. Дігтярівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області.

За доводами заявника, судом не враховано, що підставою звернення до суду за умови пропущення строку давності для звернення з позовом до КСП і ліквідацією цього підприємства, що сталася в 2000 році, став абзац 7 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року №899-IV, яка дозволила встановити право на земельну частку (пай) в судовому порядку за відсутності у особи сертифіката на земельну частку (пай).

Заявник наполягає на тому, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися правила, передбачені ч.3 ст.267 ЦК України, відповідач ОСОБА_5 районна державна адміністрація не заявляла вимог про застосування строку позовної давності, тому строки не підлягали застосуванню, натомість позов визнала.

В судове засідання сторони або їх представники не з'явилися, належним чином повідомлені про апеляційний розгляд справи, тому відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд вважає можливим розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом у червні 2017 року, тобто через 20 років після того, як відбулося розпаювання земель КСП «Жовтень». В той час, як право на звернення до суду з позовом про захист свого права у ОСОБА_4 виникло ще у 1995 році, про що він, будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства, повинен був знати. Тобто, трирічний строк позовної давності минув до набрання чинності ЦК України 2004 року, а саме у 1998 році.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно даних трудової книжки колгоспника №144, виданої на ім'я ОСОБА_4, та довідки Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 26.06.2017 року ОСОБА_4 був прийнятий і працював на посаді різноробочого, тракториста, шофера в колгоспі «Жовтень», ТОВ «Надія» з 01.06.1988 року по 31.12.1991 року, з 01.02.1994 року по 31.12.1997 року, з 01.01.1998 року по 01.06.2000 року і за періоди роботи виконував мінімум трудової діяльності (а.с.4,23-24).

18.12.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Жовтень» видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ЧН 000017 про передачу у колективну власність 3183,3 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до розпорядження районної Ради народних депутатів від 01.12.1995 року №81 (а.с.19).

Згідно довідки виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 26.06.2017 року, КСП «Жовтень» реорганізовано шляхом перетворення в товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» (розпорядження № 118 від 03.04.2000 року). ТОВ «Надія» Новгород-Сіверського району Чернігівської області ліквідоване 11.08.2011року (а.с.5).

Згідно відповіді відділу у Новгород-Сіверському районі головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 24.07.2017 року, адресованій ОСОБА_4, у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), відсутній запис про реєстрацію сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_4 (а.с.17).

30 червня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що станом на час паювання землі і видачі державного акту на право колективної власності на землю (1994-1997 роках) працював у КСП «Жовтень» трактористом та виконував мінімум трудоднів, тобто згідно з п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року за №750/95 він здобув право на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що був пропущений в списках, що є додатком до акту на право колективної власності на землю КСП «Жовтень», а тому його право може бути встановлено в судовому порядку.

Проте, відповідно до ст.71 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст.76 ЦК УРСР).

Статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін по справі.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, повинні регулюватися законодавством, яке діяло на час їх виникнення, а пунктом 6 передбачено застосування його правил про позовну давність до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» і ст.71 ЦК УРСР (чинних на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Згідно до вимог ст.76 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно з п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Як вірно зазначив суд першої інстанції доводи про неотримання позивачем сертифікату у зв'язку із необізнаністю, є необґрунтованими, оскільки згідно даних трудової книжки позивач перебував у трудових відносинах з КСП в період з 1988 по 2000 рік, а розпаювання земель розпочалось у 1995 році. Будь яких перешкод у зверненні позивача до відповідних органів для отримання сертифіката на право на земельну частку (пай), а також у зверненні до суду з 1995 року до 2004 року за захистом своїх прав, оскарження дій щодо не включення його до списку, суду не надано.

Оскільки право позивача стосовно земельної частки (паю) в КСП, членом якого він був, виникло з моменту здійснення розпаювання, тобто з 18 грудня 1995 року, позивач безумовно знав про його порушення, оскільки ніяких правовстановлюючих документів щодо прав на земельну частку(пай) не отримував, а отже поважні підстави пропуску позивачем строку позовної давності, який звернувся з даним позовом лише через 20 років, відсутні.

Не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що відповідач ОСОБА_5 державна районна адміністрація Чернігівської області позов визнала, а тому не підлягає застосуванню строк позовної давності, оскільки ухвалення на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України рішення про повне задоволення позову можливе за наявності для того законних підстав, а як вбачається з вищевикладеного, такі відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки матеріали справи не містять, а ОСОБА_4 не надав належних та допустимих доказів ні в суді першої інстанції, ні апеляційному суді, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новогород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: