Провадження №4-с/369/102/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ПАТ «Банк Фамільний», суб»єкти, дії яких оскаржуються: Старший державний виконавець Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київської області ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування постанови та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ПАТ «Банк Фамільний» звернувся зі скаргою до Старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київської області ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування постанови та зобовязання вчинити дії.

Просили суд постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 від 01.03.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві скасувати та зобовязати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3, виконавче провадження відновити.

У судове засідання сторони не зявилися, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, представник заявника до суду направив лист про слухання справи у його відсутності, в якому вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Суд, з»ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

30.05.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист по справі № 369/10296/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованість в розмірі 24 559,37 грн.

Постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 від 01.03.2017 року повернено виконавчий документ стягувану в межах виконавчого провадження № 44044088 на тій підставі, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також остання ніде не працює.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

З наведеного випливає, що державний виконавець зобовязаний вживати, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», заходи для виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавеці складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску) державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом».

В порушення зазначених вимог закону копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві надійшла на адресу ПАТ «Банк Фамільний» 27.09.2017 року разом з відповіддю ВДВС від 26.09.2017 за вих. № 16931.

Державною виконавчою службою було порушено права стягувача на повторне предявлення виконавчого листа, оскарження дій посадових осіб, оскільки він був повідомлений про вчинені ДВС дії через 6 місяців.

З постанови державного виконавця не вбачається чи було перевірено майновий стан боржника, чи було виконано всі виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Боржник є приватним підприємцем та отримує дохід. Також Боржник досяг пенсійного віку та отримує пенсію у Києво-Святошинському районному ПФУ, але у порушенні ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області при наявності наведених обставин повернув виконавчий лист до Банку.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, можливо прийти до переконання що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», заінтересованою особою не подано жодних належних доказів, які б свідчили про вжиття усіх, передбачених Законом, заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на ст. 129-1 Конституції України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу є неправомірними та постанова підлягає скасуванню.

Згідно ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст. 1, 4 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3 від 01.03.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві скасувати та зобовязати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_3, виконавче провадження відновити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Я. Волчко