АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю : ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга»

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» про стягнення коштів, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Буковина-Інвест-Буд», за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 лютого 2017 року,

встановила:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути на її користь з Житлово-будівельного кооперативу «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» (далі ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга») 33 839 гривень 21 копійка.

Посилалася на те, що 23 липня 2014 року між ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» та ОСОБА_4 було укладено договір про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку.

Згідно умов вказаного договору забудовник зобовязався передати пайовику у власність його частку у вигляді однокімнатної кватири №27, яка розташована на восьмому поверсі, проектною загальною площею 41,8 кв.м. в будинку по проспекту Незалежності міста Чернівці.

12 листопада 2014 року між ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга», ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено угоду про переуступку частки пайовика.

ОСОБА_1 прийняла на себе права та обовязки ОСОБА_4, визначені договором про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 23 липня 2014 року.

Станом на 27 травня 2016 року ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» не виконало свої обовязки за договором, не завершило роботи з будівництва обєкту, чим завдало позивачу матеріальних збитків.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» та користь ОСОБА_1 кошти в сумі 16 404 гривні 42 копійки, з яких 13 385 гривень 80 копійок з час у невиконання умов договору до моменту звернення до суду з урахуванням індексу інфляції з січня по травень 2016 року, а також відсотки за той же період в розмірі три відсотки річних в сумі 3018 гривень 62 копійки.

В апеляційній скарзі ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на 27 травня 2016 року відповідач не виконав умов договору та не передав позивачці квартиру згідно акта приймання-передачі обєкту будівництва.

Будь-яких додаткових договорів між сторонами укладено не було.

Позивача не було повідомлено про форс-мажорні обставини протягом десяти днів.

З відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати з часу невиконання умов договору до моменту звернення до суду, з урахування індексу інфляції за період з січня по травень 2016 року, а також відсотки за той же період в розмірі трьох процентів річних.

З такими висновками суду першої інстанції погодись не можна.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правилами статті 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання.

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно частини 1 стаття 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» 17 лютого 2011 року № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, N 14 у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Буковина-Інвест-Буд», товариством з обмеженою відповідальністю «Едванс Інвест», ЖБК ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» був укладений договір генерального підряду на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (блок №1) по проспекту Незалежності в місті Чернівці №14/002.

Згідно умов договору товариство з обмеженою відповідальністю «Едванс Інвест» зобовязалося виконати роботи по будівництву багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по проспекту Незалежності, 116 в місті Чернівці (а.с.9-11).

23 липня 2014 року між ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» та ОСОБА_4 було укладено договір про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку №14/27.

Згідно умов вказаного договору забудовник зобовязався передати пайовику у власність його частку у вигляді однокімнатної кватири №27, яка розташована на восьмому поверсі, проектною загальною площею 41,8 кв.м. (а.с.5-6).

12 листопада 2014 року між ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга», ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено угоду про переуступку частки пайовика.

ОСОБА_1 прийняла на себе права та обовязки ОСОБА_4, визначені договором про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 23 липня 2014 року (а.с.8).

Відповідно до довідки ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» вбачається, що ОСОБА_4 станом на 14 листопада 2014 року вніс кошти в сумі 248 153 гривні згідно договору №14/27 від 23 липня 2014 року (а.с.7).

30 січня 2017 року забудовником було отримано в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради декларацію про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 30 січня 2017 року, а саме багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення блок №1, проспект Незалежності, 116, міста Чернівці (а.с.77-83).

13 лютого 2017 року ОСОБА_1 та ЖБК «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» склали акт прийому-передачі квартири №27, яка розташована на восьмому поверсі в новозбудованому багатоповерховому житловому будинку №116 по проспекту Незалежності в місті Чернівці, площею 40,7 кв.м. (а.с.84).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду про те, що в порушення строку, встановленого договором, відповідач не виконав своє зобовязання та не передав квартиру позивачу.

Так, згідно пункту 2.1.5 договору №14/27 про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 23 липня 2014 року забудовник орієнтовно в термін до кінця четвертого кварталу 2015 року зобовязується завершити роботи з будівництва обєкта та квартири, що відповідає характеристикам, зазначеним у пункті 1.2 даного договору. Про зміну термінів будівництва та їх причини пайовик повідомляються письмово.

Пунктом 2.1.6 договору встановлено, що після завершення робіт з будівництва обєкта забудовник зобовязується отримати в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю міста підтверджуючі документи про введення обєкта в експлуатацію протягом шести місяців з дня завершення роботи з будівництва.

Відповідно до пункту 2.1.7 договору після закінчення будівництва обєкта передає пайовику квартиру по акту приймання-передавання.

Згідно пункту 3.11 договору №14/27 про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 23 липня 2014 року після повного внесення пайового внеску, передбаченого даним договором, завершення будівництва, здачі обєкту будівництва в експлуатацію пайовик набуває право власності на квартиру із дотриманням відповідних вимог та вчинення відповідних дій, встановлений законодавством для набування права власності на нерухоме майно.

Із змісту вищевказаних положень договору №14/27 вбачається, що відповідач зобовязався в строк до 31 грудня 2015 року закінчити будівництво квартири та в строк до 30 червня 2016 року ввести обєкт в експлуатацію та отримати в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю міста підтверджуючі документи про введення обєкта в експлуатацію.

В договорі №14/27 сторони не визначили строк протягом якого забудовник повинен передати пайовику квартиру згідно акту прийому передачі.

Згідно частини 12 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник зобовязаний передати закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок, що споруджувався із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, обєднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації протягом ста двадцяти календарних днів з дня його прийняття в експлуатацію.

Отже відповідно до умов договору №14/27 та положень статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач повинен був передати позивачці квартиру згідно акту прийому-передачі в строк до 31 жовтня 2016 року.

За таких обставин посилання позивача на те, що станом на травень 2016 року забудовник порушив строк виконання зобовязання за вищевказаним договором про передачу квартири позивачці є помилковим.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі, які б вказували на порушення відповідачем строку виконання зобовязання з передачі квартири у власність позивачки згідно договору №14/27 про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 23 липня 2014 року станом на 31 травня 2016 року, тобто на момент предявлення позову до суду( а.с. 3).

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові за безпідставністю .

Відповідно до правил статті 88 ЦПК необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) (в редакції, чинній на момент подання до суду позову) було встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до статті 8 «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року, N 928-VIII установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в позові.

З квитанції №170 від 15 березня 2017 року вбачається, що апелянт за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 1760 гривень, тобто у більшому розмірі, ніж встановлено Законом.

Ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання до суду апеляційної скарги апелянтом складала 606 гривень 32 копійки.

Отже, з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» слід стягнути 606 гривень 32 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» задовольнити

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 лютого 2017 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Проспект Незалежності, 116-ІІ черга» 606 (шістсот шість) гривень 32 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_5