Провадження №4-с/760/223/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

заінтересмованої особи- Гавриліва А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства »РодовідБанк» на дії державного виконавця Солом»янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів А.В., заінтересована особа: ОСОБА_2, суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою і просить скасувати постанову державного виконавця Солом»янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів А.В. від 31 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа та вирішити питання про продовження виконавчих дій в даному виконавчому провадженні.

Посилається в скарзі на те, що на примусовому виконанні Солом»янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №52561868 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь банку.

Постановою державного виконавця Гаврилів А.В. виконавчий документи був повернутий банку, як стягувачу, в зв»язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.

Вважає, що державний виконавець не вжив усіх передбачених Законом України « Про виконавче провадження» заходів для виконання рішення суду, а саме: не звернувся до суду з поданням про проникнення до житла боржника, атому просить задовольнити скаргу.

Представника заявника в судове засідання не з»явився, просить розглядати справу в його відсутності.

Суб»єкт оскарження в судовому засіданні проти скарги заперечував.

Посилається на те, що ним були вжиті всі заходи для встановлення обсягу майна, на яке можливо було б звернути стягнення, однак такого виявлено не було.

Крім того, звернення до суду з поданням є правом, а не обов»язком державного виконавця.

Виходячи з цього, що повістки про виклик боржник не отримувала, інформації про її проживання за зазначеною в виконавчому документі немає, а тому просить у задоволенні скарги відмовити.

Боржник у виконавчому провадженні в судове засідання також не з»явилася вдруге, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставила, а тому суд вважає за можливе розглядати справу в її відсутності.

Заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Солом'янському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №52561868 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь банку в розмірі 104 518, 88 доларів США та 1 490 839, 77 гр.

Постановою державного виконавця від 06 жовтня2016 року було відкрито виконавче провадження.

Постановою від 08 серпня 2016 року був накладений арешт на майно боржника.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що з метою встановлення у боржника майна державним виконавцем були направлені запити до ДФС та ПФ України з метою встановлення місця роботи боржника, а також в реєстраційні органи з метою встановлення рухомого та нерухомого майна.

Згідно отриманих відповідей будь-якого майна, на яке можливо звернути стягнення, за боржником не зареєстровано, і дані про працевлаштування останньої також відсутні.

Постановою державного виконавця від 31 серпня 2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу з правом повторного пред»явлення протягом 3-х років.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.3 ст.3 даної статті з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

З постанови про повернення виконавчого документа вбачається, що дані вимоги закону державним виконавцем були виконанні, майновий стан боржника перевірений.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

З постанови про повернення виконавчого документа вбачається, що на виконання вимог закону державним виконавцем були направлені запити в відповідні установи з метою встановлення належного на праві власності майна боржнику.

Згідно отриманих відповідей у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, виявлено не було.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця при поверненні виконавчого документа відповідали вимогам закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в строк протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, дана норма закону гарантує заявнику, як стягувачу, повторне звернення до органів виконавчої служби за виконанням рішення суду.

Виходячи з цих обставин суд не знаходить підстав для задоволення скарги.

Що стосується приведених заявником обгрунтувань скарги, суд виходить з наступного.

Права та обов»язки державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду визначені ст.18 Закону України « Про виконавче провадження».

Обов»язки державного виконавця визначені частиною 2 даної статті, а права - частиною третьою.

Виходячи з того, що входити до приміщень боржника є правом, а не обов»язком державного виконавця, суд приходить до висновку про безпідставність скарги в цій частині.

Керуючись ст. ст.1,4, ч.1 ст.12, ч.1 ст.22, ч.ч.1, 5 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження», ст. ст. 3,4,10,11, 57-60, 383, 385-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства »Родовід Банк» на дії державного виконавця Солом»янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилів А.В. відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: