Номер провадження: 22-ц/785/6064/17
Номер справи місцевого суду: 520/2715/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

при секретарі - Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Марфінбанк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2017 року у цивільній справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Марфінбанк» на дії державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

ВСТАНОВИЛА:

06.03.2017 року публічне акціонерне товариство «Марфінбанк» (далі-Банк) звернулось зі скаргою на дії державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі-ВДВС) стосовно направлення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 15.02.2017 року за вих. №451 та зобов'язання вчинити певні дії.

Скаргу обґрунтовано тим, що на підставі судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2008 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором від 16.05.2007 року у розмірі 16 225,94 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору. Судовий наказ від 29.10.2008 року було спрямовано на примусове виконання до ВДВС. Станом на час видачі судового наказу він мав містити, зокрема, відомості стосовно боржника: прізвище, ім'я та по батькові, за наявності індивідуальний ідентифікаційний номер фізичної особи, адресу місця проживання, а також інші відомості, відомі суду або органу, що видав виконавчий документ й не вимагалось обов'язкового внесення до виконавчого документа даних про дату народження боржника.

26.01.2016 року за судовим наказом ВДВС відкрито виконавче провадження, а постановою ВДВС від 23.06.2016 року судовий наказ повернуто без виконання.

Оскільки діюче законодавство не забороняє повторно звертатись із виконавчим документом до органів ВДВС з метою примусового виконання, у 2017 році Банк повторно подав виконавчий документ на виконання до ВДВС.

22.02.2017 року Банк отримав повідомлення від ВДВС про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 15.02.2017 року за вих. №451.

Посилаючись на те, що виконавчий документ про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 повернуто ВДВС без прийняття його до виконання необґрунтовано, Банк просив скаргу задовольнити.

Представник Банка підтримав скаргу у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представник ВДВС не приймав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції, суду першої інстанції надані письмові пояснення на скаргу.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.06.2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банка просить ухвалу суду від 08.06.2017 року скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на незаконність ухвали суду, невідповідність висновків суду обставинам справи і Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон).

Представник Банка підтримав скаргу у засіданні колегії суддів.

Представник ВДВС і боржник ОСОБА_3 сповіщались про розгляд справи 26.10.2017 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями апеляційного суду.

Представник ВДВС подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали на підставі ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК України.

За змістом ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. Суд, відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що скарга є необґрунтованою та не доведеною, а виконавчі документи повернуто відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.47-49). Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне. Встановлено, що на підставі судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2008 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором від 16.05.2007 року у розмірі 16 225,94 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору (а.с.3,24,25). Судовий наказ від 29.10.2008 року, з метою примусового виконання, подано для виконання до ВДВС. Станом на час видачі судового наказу він мав містити, зокрема, відомості стосовно боржника: прізвище, ім'я та по батькові, за наявності індивідуальний ідентифікаційний номер фізичної особи, адресу місця проживання, а також інші відомості, відомі суду або органу, що видав виконавчий документ й не вимагалось обов'язкового внесення до виконавчого документа даних про дату народження боржника. 26.01.2016 року за судовим наказом від 29.10.2008 року ВДВС відкрито виконавче провадження, а постановою ВДВС від 23.06.2016 року судовий наказ повернуто без виконання (а.с.7, 7 зворот). 15.02.2017 року до ВДВС надійшла заява разом із документами Банка про примусове виконання судового наказу (а.с.20) 22.02.2017 року Банк отримав повідомлення від ВДВС про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 15.02.2017 року за вих. №451 із посиланням на відсутність у виконавчому документі даних про дату народження боржника (а.с.6,21,23). Колегія суддів звертає увагу на те, що виконавчий документ містить відомості стосовно індивідуального ідентифікаційного номеру боржника ОСОБА_3 - ІІН № НОМЕР_1 (а.с.3,3 зворот). Наявність даних про ІІН особи дає можливість ідентифікувати зазначену особу.

Пункт 3 частини 1 ст. 18 Закону у редакції від 21.04.1999 року, яка діяла на час видачі виконавчого документа (жовтень 2008 року), у виконавчому документі мало бути зазначено, зокрема, для фізичних осіб: ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) боржника, його місце проживання чи перебування, індивідуальний ідентифікаційний номер або номер і серія паспорта боржника-фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовилась від прийняття індивідуального ідентифікаційного номера, офіційно повідомила про це відповідні органи державної влади і має відмітку у паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача тощо.

Разом із тим, пункт 3 частини 3 ст. 18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на час пред'явлення виконавчого документа до виконання - 15.02.2017 року) , виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання. Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги щодо визнання незаконними дій заступника начальника ВДВС про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання через відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника ОСОБА_3 За таких обставин, скарга Банка у частині визнання незаконними дій заступника начальника відділу ВДВС стосовно повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання і визнання неправомірним повідомлення заступника начальника ВДВС від 15.02.2017 року за вих. №451 підлягає задоволенню. Скарга Банка у частині зобов'язання ВДВС винести постанову про відкриття виконавчого провадження підлягає задоволенню частково шляхом зобов'язання начальника або заступника начальник ВДВС вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2-н-2740/2008 р. Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2008 року, оскільки зазначені питання державний виконавець вирішує відповідно до вимог закону, зокрема відповідно до вимог ст. ст. 13, 26 Закону від 02.06.2016 року. Приймаючи до уваги, що ухвала суду першої інстанції не відповідає обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду - скасуванню із прийняттям нової ухвали з підстав, які викладені в мотивувальній частині ухвали. Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Марфінбанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2017 року - скасувати.

Скаргу публічного акціонерного товариства «Марфінбанк» - задовольнити частково.

Визнати дії заступника начальника відділу Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мірошник О.А. стосовно повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання - незаконними.

Визнати неправомірним повідомлення заступника начальника відділу Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мірошник О.А. стосовно повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 15.02.2017 року за вих. №451.

Зобов'язати заступника начальника відділу Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2-н-2740/2008 р. Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2008 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова