У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства комерційна фірма «Реал-М» про визнання недійсним рішення власника (засновника) приватного підприємства, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що Приватне підприємство комерційна фірма «Реал-М» (далі - ПП КФ «Реал-М») є юридичною особою приватного права. Позивач є єдиним власником підприємства згідно нової редакції статуту від 13 червня 2012 року, а з 28 грудня 2013 року є його директором. 13 липня 2016 року позивач випадково отримав із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців відомості про те, що директором належного йому підприємства з 07 липня 2016 року є якась невідома йому особа ОСОБА_5, про що державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дарницької районної державної адміністрації м. Києва Ганєвою Т.З. 12 липня 2016 року було внесено відповідні відомості до реєстру. Враховуючи, що позивач з 28 грудня 2013 року по 13 липня 2016 року не приймав та не підписував жодних рішень щодо зміни директора підприємства, йому взагалі невідомо хто такий є ОСОБА_5, ним, як єдиним власником ПП КФ «Реал-М» 13 липня 2016 року було прийняте рішення про нове призначення себе директором.

Оскільки в рішенні № 1/16 від 06 липня 2016 року власника ПП КФ «Реал-М» про звільнення з посади директора ОСОБА_4 з 06 липня 2016 року за угодою сторін та призначення на посаду директора ОСОБА_5 з 07 липня 2016 року підпис позивача та печатка підприємства підроблені, вказане рішення порушує права на здійснення управління діяльність належного позивачу підприємства, він був вимушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд, визнати недійсним рішення № 1/16 від 06 липня 2016 року власника ПП КФ «Реал-М» в частині звільнення ОСОБА_4 з посади директора з 06 липня 2016 року за угодою сторін та призначення на посаду директора ОСОБА_5 з 07 липня 2016 року

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог до ч. 1 ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 63 ГК України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти, зокрема приватні підприємства, що діють на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи).

Відповідно до ч. 6 ст. 65 ГК України керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПП КФ «Реал-М» відповідно до п. п. 1.1, 1.2 його статуту є унітарним підприємством, має організаційно-правову форму - приватне підприємство, належить власникові на праві приватної власності. Власником підприємства є ОСОБА_4

Відповідно до п. п. 6.2, 6.3, 6.4, 6.5 статуту ПП КФ «Реал-М» виключно за рішенням власника підприємства призначається директор підприємства, у будь-який час власник має право прийняти на себе безпосереднє керівництво підприємством, а найманий директор може бути звільнений з посади за його власним бажанням, за рішенням власника, або на підставах, передбачених Законодавством України.

Відповідно до рішення відповідача № 1/2013 від 27 грудня 2013 року власником підприємства ОСОБА_4 прийнято рішення про покладення на себе з 28 грудня 2013 року всіх прав та обов'язків щодо керівництва поточної діяльності підприємства.

Як вбачається з рішення № 1/16 ПП КФ «Реал-М», 06 липня 2016 року ОСОБА_4, як власником підприємства, було прийняте рішення про звільнення себе з посади директора ПП КФ «Реал-М» з 06 липня 2016 року за угодою сторін та призначення на посаду директора підприємства ОСОБА_5 з 07 липня 2016 року.

Згідно висновку експерта № 370/371-16 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів по цивільній справі підпис виконаний від імені ОСОБА_4 та розміщений в графі «Власник ПП КФ «Реал-М» оригіналу рішення № 1/16 ПП КФ «Реал-М», винесеного 06 липня 2016 років, виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. Відтиск круглої печатки ПП КФ «Реал-М», що розміщений на оригіналі рішення № 1/16 ПП КФ «Реал-М», винесеного 06 липня 2016 року, нанесений на кліше печатки ПП КФ «Реал-М».

13 липня 2016 року власником підприємства ОСОБА_4, прийнято рішення № 4/2016, яким останній, для забезпечення виробничих потреб, повторно призначив себе директором ПП КФ «Реал-М», з окладом згідно штатного розкладу підприємства. У зв'язку з вказаним рішенням відповідні зміни були внесені до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Також судами встановлено, що 21 липня 2016 року позивач звернувся до відділення поліції з повідомленням про те, що невідома особа, представившись директором ПП КФ «Реал-М», при цьому не будучи таким, склала підроблені документи вказаної фірми. Зазначені відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2016 року за № 0003402 та Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУ Національної поліції в Запорізькій області розпочате досудове розслідування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що права позивача як фізичної особи не порушені, оскільки 13 липня 2016 року він, як власник відповідача, самостійно прийняв рішення про переобрання себе директором ПП КФ «Реал-М», тобто відновив своє порушене право.

Розглядаючи справу суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко