Справа № 146/744/17 Провадження № 22-ц/772/2144/2017Головуючий в суді першої інстанції Пилипчук О. В.
Категорія 23Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Панасюка О.С., Денишенко Т.О.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року, -

В с т а н о в и л а :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась у Томашпільський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого Томашпільською РДА 14 жовтня 2009 року, позивачка є власником земельної ділянки площею 3,7594 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Нещодавно позивачці стало відомо, що між нею та ОСОБА_3 нібито укладено договір оренди землі № 3 від 28 березня 2017 року, предметом якого є вищезгадана земельна ділянка, а 31 березня 2017 року вказаний договір був уже зареєстрований.

ОСОБА_2 вказує, що договору оренди землі вона з відповідачем не укладала та не підписувала його так, як не має бажання співпрацювати зі ОСОБА_3.

На її звернення до відповідача з проханням надати примірник договору оренди, який ніби нею підписаний, останній категорично відмовився це зробити.

З огляду на вказане, позивачка просила суд договір оренди земельної ділянки №3 від 28 березня 2017 року, укладений між нею та ОСОБА_3, зареєстрований в державному реєстрі 31 березня 2017 року за номером запису - 19827049, визнати недійсним та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року позов задоволено; вирішене питання судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку, як незаконне та необґрунтоване. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення, зазначені вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що згідно договору оренди землі № 3 від 28 березня 2017 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір, яким орендодавець ОСОБА_2 надає на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, а орендар - ОСОБА_3 приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,7594 га, у тому числі рілля - 3,7594 га, яка знаходиться на території Томашпільської селищної ради Томашпільського району. Договір укладений на десять років та підписаний сторонами.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,7594 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Томашпільської селищної ради Томашпільського району, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Підпис у договорі це дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, що підпадає під поняття «правочин» (ч. ст. 202 ЦК України), і стверджує про волевиявлення сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом першої інстанції встановлено той факт, що позивачка вказаний договір оренди землі з відповідачем ОСОБА_3 не підписувала. Це підтверджується показами сторін у судовому засіданні суду першої інстанції, в тому числі і в письмовому запереченні самого відповідача, в якому зазначено, що спірний договір оренди підписала не ОСОБА_2 особисто, а її дочка ОСОБА_4, яка не мала на це ніяких повноважень від позивачки (а.с.9-10).

Відповідно до постанови Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі за № 6-127цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Оскільки договір оренди землі був підписаний не позивачем а іншою собою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не приймала на себе передбачених умовами договору прав та обов'язків, та не здійснювала вільно своє волевиявлення як учасник правочину.

За таких обставин, колегія суддів вважає висновок суду правильним.

Твердження апелянта, що позивачка добровільно привезла необхідні для укладання та реєстрації договору документи і це свідчить про вільне волевиявлення учасника правочину, нічим не доказується та не спростовує рішення суду.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд вірно встановив обставини по справі, належним чином дослідив та оцінив докази, надані сторонами, правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук