Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 336/8005/15 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
№ провадження 22-ц778/181/17 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 15.04.2010 року відповідач ОСОБА_3 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у банку, згідно з якою отримала кредитну карту «Універсальна».

03.08.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну карту «Gold», відповідно до тарифів якої, відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач порушує взяті на себе зобов'язання та станом на 26.10.2015 року має заборгованість в сумі 24 226 грн. 98 коп., яка складається з: 16 426 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом, 6 170 грн. 28 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 129 грн. 86 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 24 226 грн. 98 коп. за кредитним договором б/н від 15.04.2010 року, яка складається з: 16 426 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом, 6 170 грн. 28 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, та штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 1 129 грн. 86 коп. (процентна складова) та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 15.04.2010 року у розмірі 24 226 грн. 98 коп., яка складається з: 16 426 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом, 6 170 грн. 28 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 129 грн. 86 коп. - штраф (процентна складова), 1 218 грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення х додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті ісправедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

15.04.2010 року ОСОБА_3 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна».

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП - 2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

03.08.2013 року ОСОБА_3 було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну карту «COLD» відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку«COLD», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

02.11.2013 року ОСОБА_3 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, свідченням чого є анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Таку ж анкету відповідач підписала 27.11.2015 року ( а.с. 109-110 т. 1).

В якості доказів того, що ОСОБА_3 отримала кредитну картку ««COLD» є фото отримання картки у відділенні Банку ( т. 2 а.с. 12-27).

Відповідно до довідки ПАТ КБ « ПриватБанк» від 24.12.2015 року відповідач має відкритий рахунок за договорами б/н, відповідно до якого були видані кредитні картки з терміном дії: № НОМЕР_1 - 30.06.2015 року: № НОМЕР_3 - 31.05.2017 року; № НОМЕР_2 - 30.06.2017 року ( а.с. 108).

Погашення заборгованості по кредитному ліміту провадиться як шляхом внесення коштів на карту, так і шляхом списання коштів з картки.

За умовами п.п.3.1.1; 3.1.3 розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг, строк дії картки зазначений на ліцьовій стороні картки( місяць, рік). Карта дійсна до останнього календарного дня указаного місяця. За закінченням строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк(шляхом надання клієнту карти з новим строком), якщо раніше( до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій за картрахунком ( в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Згідно п.4.8 Розділу І Умов та правил надання банківських послуг, продовження строку дії картки є обовязком банку.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, зобов'язання за договором, в тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобовязується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, мають виконуватися належним чином.

Із наданого банком розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.5-6, а.с. 147-148), який погоджується з наданими в суд апеляційної інстанції даними щодо руху коштів на картковому рахунку ОСОБА_3 (а.с. 28-41 т. 2), з наданої позивачем інформації щодо переоформлення картки на кредитний ліміт 15000 грн., а також неналежного виконання зобов'язань відповідачем починаючи з 08.08.2013 року, вбачається, що первісно видана відповідачу картка за основним номером НОМЕР_4 неодноразово переоформлювалась, строк закінчення дії останньої картки було встановлено до 30.06.2017 року ( а.с. 108).

Оскільки зобов"язання по виплаті щомісячних платежів з повернення кредиту відповідач належним чином не виконувала, починаючи з 03.08.2013 року, станом на 26.10.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить - 24226.98 грн., з яких заборгованість за кредитом -16 426 грн. 84 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6170.28 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 129 грн. 86 коп. - штраф (процентна складова).

Як вбачається з матеріалів справи, із позовом до ОСОБА_3 про повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, остаточний строк повернення якої співпадав зі строком дії останньої кредитної картки, тобто 30.06.2017 року , банк звернувся у листопаді 2015 року. Заборгованість, яку позивач просить стягнути виникла з 03.08.2013 року по 26.10.2015 року, тобто в межах позовної давності, відповідно до положень ст. 256 ЦК України.

Отже, суд правомірно не застосував позовну давність за заявою ОСОБА_3, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Суд першої інстанції правильно застосував при вирішенні справи ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, за якими зобовязання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобовязується їх повернути за сплатою процентів, є обовязковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Апеляційна скарга не спростовує висновки рішення суду першої інстанції, оскільки у ній фактично повторені заперечення відповідача проти позовних вимог, які були ретельно розглянуті під час провадження справи судом першої інстанції та дістали належної правової оцінки, з якою погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про не укладення кредитного договору, на умовах, вказаних позивачем, спростовується матеріалами справи та наявними в ній письмовими доказами, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції у сукупності з усіма доказами у справі.

Так, суд першої інстанції правильно зазначив, що підписавши заяву ОСОБА_3 ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, розташованими на сайті Банку, які разом з його заявою складають Договір банківського обслуговування.

Вказаний порядок укладення договору узгоджується з вимогами ст.207 ЦК України щодо письмової форми правочину.

Відповідно, суд першої інстанції правильно зазначив, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним кредитним договором у повному обсязі.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, .

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: