Справа № 681/825/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

за участю секретарів Калінка А.А., Салюк Т.М.

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1, позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди.

встановив:

14 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди та судових витрат зіславшись на те, що з 11.08.2001 року по 12.07.2003 року відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У звязку з невиконання відповідачем обовязків по сплаті аліментів ОСОБА_2 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а у червні 2016 року відповідач звернувся до Полонського районного суду з позовом про оспорювання батьківства.

Посилаючись на ці обставини позивачка вважає, що такі дії зі сторони відповідача безпосередньо призвели до завдання їй та синові ОСОБА_6 глибоких моральних страждань, які вона оцінює у 3000 грн. та 10000 грн. відповідно.

Крім того, ОСОБА_2 просить стягнути судовий збір та витрати повязані з розглядом справи та надання правової допомоги в розмірі 4378 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник до суду не зявилися, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення та доводи позивачки та її представника, перевіривши матеріали та дослідивши обставини справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив,визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті

Суд вважає за необхідне зазначити, що обовязковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У справі встановлено, що з 11.08.2001 року по 12.07.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У звязку з неналежним виконання аліментних зобовязань ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідач, скориставшись своїм правом визначеним у ст.3 ЦПК України, у червні 2016 року звернувся до Полонського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, який ухвалою цього ж суду від 16 січня 2017 року було залишено без розгляду.

Позивачка в судовому засіданні пояснювала, що подання відповідачем позову про оспорювання батьківства призвели до різкого погіршення її фізичного та морального стану, довгий час вона була у пригніченому стані, життя перестало приносити їй задоволення.

Крім того, предявлений позов відповідачем призвів до страждання їх неповнолітнього сина ОСОБА_6, він став замкнутим, відлюдкуватим, роздратованим. У нього погіршився сон та апетит, став мало спілкуватися з однолітками. На сьогоднішній день зі слів позивачки, вона вимушена звернутися до спеціаліста за допомогою, оскільки психологічний стан її сина, який є нестабільним у підлітковому віці, викликає занепокоєння.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивачка виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надала ніяких доказів причинно-наслідкового звязку між поведінкою відповідача та її і сина моральними стражданнями.

Таким чином, позивачка не надала доказів в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння їй та неповнолітньому сину ОСОБА_6 відповідачем моральних, чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обґрунтувала, з чого вона виходила, визначаючи розмір заподіяної їй шкоди у розмірі 3000 грн. та 10000 грн. відповідно, не наведено його розрахунку.

Окрім того, суд наголошує, що, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, відтак суд не має правових підстав самостійно визначати розмір грошової компенсації моральної шкоди.

Крім того, позивачка просить суд стягнути на її користь судові витрати з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі встановлених судом обставин, що мають вирішальне значення у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212-215 ЦПК України суд,-

ухвалив:

В позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми при проголошенні протягом цього ж строку, з дня отримання копії рішення.

Головуючий: