У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - директор товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт», про визнання протиправними наказів про застосування дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив визнати незаконними та скасувати накази товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт» (далі - ТОВ «Іллічівський морський рибний порт») № 507 від 11 серпня 2014 року, № 610 від 1 жовтня 2014 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді доган, № 388 від 17 червня 2014 року про закріплення службового транспорту та наказ № 356-ОК від 2 жовтня 2014 року про звільнення, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і відшкодувати моральну шкоду у сумі 5 000 грн.

Посилався на те, що 2 жовтня 2014 року його безпідставно звільнено з посади начальника гаражу ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», а дисциплінарні стягнення у вигляді доган застосовувались без згоди профспілкового органу; крім того, пояснень щодо обставин, за які його притягнено до відповідальності, керівництво від нього не відібрало і з наказом № 388 від 17 червня 2014 року він ознайомлений не був.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що з 27 січня 2012 року ОСОБА_3 працював у ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» на посаді начальника гаражу.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку, які є додатком до колективного договору, у розділі «Режим праці ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» передбачено, що для начальника гаражу робочий час починається з 8.00 год та закінчується о 16 год45 хв. Згідно з наказом від 22 червня 2012 року № 356 «Про контроль обліку робочого часу» та наказом від 22 червня 2012 року № 356/1 «Про призначення відповідальної особи з забезпечення електронної системи контролю доступу» на підприємстві запроваджена та застосовується електронна система фіксації проходу працівників, дані з якої застосовуються для табелювання та нарахування заробітної плати працівникам підприємства.

На підставі рапорту заступника виконавчого директора ОСОБА_4 від 28 липня 2014 року, а також витягу з електронної системи контролю доступу судами встановлено, що 24 липня 2014 року та 25 липня 2014 року ОСОБА_3 залишив територію товариства до закінчення робочого дня, що стало підставою для оголошення догани за порушення трудової дисципліни відповідно до наказу ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» № 507 від 11 серпня 2014 року.

З акта виявленого порушення № 344 від 18 червня 2014 року і службової записки заступника виконавчого директора ОСОБА_4 судам встановлено, що під час перевірки на виїзді з території підприємства автомобіля МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, виявлено частини не оформлених до вивозу механізмів, а саме елементи свердлувального і токарного станків та шість насосів б/н марки НОМЕР_2 від мотопомпи.

Відповідно до акта службового розслідування від 30 вересня 2014 року комісією встановлено, що водій без погодження з головним інженером та без внесення запису до журналів виїздів намагався вивезти елементи свердлувального і токарного станків та шість насосів б/н марки НОМЕР_2 від мотопомпи, і зроблено висновок про порушення позивачем трудової дисципліни.

1 жовтня 2014 року наказом ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» № 610 ОСОБА_3 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме неналежне виконання ним як начальником гаражу своїх посадових обов'язків, вимог правил внутрішнього трудового розпорядку та порушення режимних обмежень.

17 червня 2014 року наказом ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» № 388 закріплено службові автомобілі підприємства за окремими працівниками з метою раціонального використання, утримання автомобілів та визначення відповідальних працівників за збереження та правильну експлуатацію автотранспорту. Автомобіль ГАЗ 2410 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 вказаним наказом закріплений за ОСОБА_3

14 серпня 2014 року головним інженером складена службова записка про відсутність реєстраційного посвідчення та перепустки на автомобіль ГАЗ 2410 державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Наказом ТОВ «Іллічівський морський рибний порт» № 356-О від 2 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звільнено з роботи за систематичне невиконання службових обов'язків на підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі, дав їм належну оцінку і, з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

За змістом ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 1471-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Вирішуючи справу, суди попередніх інстанцій повно, всебічно та об'єктивно з'ясували фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи заявника стосовно того, що керівництво підприємства не зажадало від нього пояснень при винесення наказу від 11 серпня 2014 року безпідставні, оскільки в матеріалах справи наявний акт від 29 липня 2014 року про відмову ОСОБА_3 про від надання пояснень.

Твердження заявника щодо його звільнення без згоди профспілкового комітету помилкові, оскільки роботодавцем у встановлений законом строк була отримана згода профспілкового комітету.

Безпідставними є і доводи заявника про необізнаність щодо закріплення за ним автомобіля ГАЗ 2410 державний реєстраційний номер НОМЕР_3, оскільки саме відповідач певний час використовував цей автомобіль у службових цілях.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таких процесуальних порушень, які б вплинули на законність ухвалених рішень, колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не встановлено.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

РішенняПриморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Л.Ізмайлова
Судді: Є.П.Євграфова О.І.Євтушенко С.О.Карпенко Г.І.Мостова