Справа № 522/1087/17-ц
Провадження № 2/522/5251/17
У Х В А Л А

07 лютого 2017 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину обєкту незавершеного будівництва, що є обєктом спільної власності подружжя, а саме квартира АДРЕСА_1, загальною площею 84,42 кв.м.

Одночасно, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об'єкт незавершеного будівництва - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,42 кв.м. з готовністю до експлуатації 100 % та заборони ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_2, паспорт громадянина України, серія та номер: КМ 042904, виданий Центральним РООГУМВС в Одеській області від 24.10.2002 року) та заборони іншим особам здійснювати дії, щодо відчуження, користування, розпорядження будь-яким шляхом квартири, в тому числі передачу в оренду та під заставу, здійснювати будівництво, реєструвати декларації про початок будівельних робіт та про готовність обєкта до експлуатації щодо об'єкту незавершеного будівництва - квартири АДРЕСА_1, загальною площею 84,42 кв.м. з готовністю до експлуатації 100 %.

Мотивує вимоги тим, що в враховуючи той факт, що відповідачка може продати спільне майно, що призведе до того, що виконання рішення суду, у випадку задоволення судом вимог позову, буде істотним чином ускладнено чи унеможливлено, що і стало підставою звернення до суду із заявою про накладення арешту. Зазначає, що відповідачка попередила його, що має намір розпорядитись майном, щоб він не мав можливості отримати частину нерухомості на яку має право за законом.

По справі відкрито провадження.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.04.2013 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 1511/3716/2012 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2., було задоволено повністю. Судом встановлено, що трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16.10.2015 р. скаргу ОСОБА_2 було задоволено, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28.04.2015 р. скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя - відмовлено.

23.03.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилили, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16.10.2015 року по справі № 1511/3716/2012 - залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України від 28.12.2016 р. було відмовлено ОСОБА_1 в наданні допуску справи до провадження.

Окрім цього, 29.12.2016 року було винесено ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області про скасування заходів забезпечення позову, які були накладені в момент розгляду вищевказаної справи.

Визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання рішення суду в разі його задоволення, заходи забезпечення позову випливають із суті заявлених позовних вимог і гарантують виконання можливого рішення суду, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, тому заява про вжиття заходів щодо забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реально можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що відповідач може продати квартиру, яка є спільним майном подружжя, що призведе до того, що виконання рішення суду, у випадку задоволення судом вимог позову, буде істотним чином ускладнено чи унеможливлено, суд вважає доцільним накласти арешт на квартиру.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на об'єкт незавершеного будівництва - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,42 кв.м. з готовністю до експлуатації 100 %.

Відмовити в задоволені інших вимог.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська

07.02.2017