Справа № 300/51/17
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КУШТАНА Б.П., МАЦУНИЧА М.В.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

за участю відповідача ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Воловецького районного суду від 7 лютого 2017 року, -

встановила:

ОСОБА_4 17.01.2017 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. Сторони перебували в шлюбі з 22.07.2000, рішенням Воловецького районного суду від 11.08.2016 шлюб розірвано. У шлюбі народилися троє синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 Судовим наказом Воловецького районного суду від 17.03.2016 з позивача було стягнуто на користь відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, що згідно із розрахунком держвиконавця становило не менше 1309,50 грн на місяць. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 02.11.2016 змінено розмір аліментів, стягнутий указаним судовим наказом, стягнуто з позивача аліменти у твердій грошовій сумі по 750,00 грн на кожну дитину починаючи з 02.11.2016 і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач зазначав, що на даний час погіршився стан його здоров'я, він переніс хірургічні втручання, внаслідок чого він є непрацездатним та був змушений розірвати трудові відносини, що спричинило погіршення його матеріального стану. Протягом травня-серпня 2016 року він не мав можливості сплачувати аліменти, виникла заборгованість. Позивач не може працевлаштуватися через поганий стан здоров'я, перебуває на обліку у Воловецькому районному центрі зайнятості, однак допомоги по безробіттю не отримує, підприємницьку діяльність не здійснює. Рухомого чи нерухомого майна позивач у своїй власності не має, перебуває на утриманні батьків, які є пенсіонерами, хворіють і в свою чергу самі потребують допомоги. Батько позивача є інвалідом І групи внаслідок аварії на ЧАЕС.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 182, 192, 197 СК України, позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей із розрахунку 480,00 грн щомісячно на кожну дитину, що складає не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, сплату заборгованості за аліментами, яка виникла у 2016 році в сумі 7094,14 грн та у січні 2017 року у сумі 2250,00 грн, разом - 9344,14 грн, просив вістрочити.

Рішенням Воловецького районного суду від 07.02.2017 у позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_4 оскаржив рішення суду як необґрунтоване і незаконне, посилається загалом на ті ж доводи, якими мотивувався позов. Серед іншого зазначає, що не погоджується із розміром аліментів, що його визначив апеляційний суд, а суд першої інстанції, відмовляючи в позові, безпідставно не врахував доводи, що наводилися позивачем, подані ним докази, не взяв до уваги, що позивач не набув за все життя належної спеціальності тощо. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів до 504,00 грн, що становить не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

У письмових запереченнях на апеляцію відповідач ОСОБА_2 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін. Зазначає, зокрема, що змінивши розмір аліментів, апеляційний суд вже їх зменшив фактично, тому твердження позивача про надмірне його матеріальне обтяження рішенням суду безпідставне.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3, які апеляцію не визнали, задовольнивши клопотання представника позивача ОСОБА_10 про розгляд справи у відсутність позивача ОСОБА_4, який перебуває за межами області, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до такого.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності. Рішення суду відповідає вимогам закону, обставинам справи та ґрунтується на її матеріалах і доказах, яким дано правильну оцінку.

Встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, які після розірвання рішенням Воловецького районного суду від 11.08.2016 шлюбу між сторонами, що був укладений 22.07.2000, проживають із матір'ю (а.с. 7 та ін.). Судовим наказом Воловецького районного суду від 17.03.2016 з ОСОБА_4 було стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину (а.с. 10). Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 02.11.2016 змінено розмір аліментів, стягнутий указаним судовим наказом, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі по 750,00 грн на кожну дитину починаючи з 02.11.2016 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 14-16). Рішення апеляційного суду враховується за правилами ст. 61 ч. 3 ЦПК України.

Із позовом про зменшення розміру аліментів, установленого рішенням апеляційного суду, позивач звернувся вже через два місяці після ухвалення зазначеного рішення. Підставами позову слугували ті обставини по суті, яким давалася оцінка апеляційним судом у рішенні. Тим часом, це рішення суду ОСОБА_4 не оскаржував, тобто, погодився із ним, тоді як пред'явлений ним позов, що розглядається, є спробою фактичної ревізії щойно ухваленого судового рішення поза процедурою касаційного оскарження, що не узгоджується із законом. Посилання на певні додаткові документи, отримані у зазначений двомісячний проміжок часу позивачем щодо стану його здоров'я, майнового становища батьків і т.ін., не змінюють обставин по суті та не можуть слугувати підставою для задоволення позову.

Позивач вказував і на те, що у нього виникла заборгованість за аліментами, він неспроможний її сплатити, не може працевлаштуватися тощо. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що позивач має можливість заробляти, виїжджає на заробітки до Російської Федерації, що, втім, замовчує і не повідомляє суду. У справі наявні офіційні дані ДПС України про те, що ОСОБА_4 07.07.2016 виїжджав з України через пункт пропуску «Бачівськ» (а.с. 6, 49). З наданого апеляційному суду розрахунку по сплаті аліментів, складеного держвиконавцем Воловецького РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_9, убачається, що заборгованість ОСОБА_4 за аліментами мала динаміку із січня 2016 року (виникала і погашалася), при цьому, у листопаді-грудні 2016 року ОСОБА_4 сплатив 4000,00 грн, у квітні 2017 року сплатив 16094,14 грн, чим у тому числі погасив усю наявну на той час заборгованість в розмірі 13844,14 грн, а у травні 2017 року сплатив ще 603,81 грн. Такі обставини не узгоджуються з підставами, з яких пред'являвся позов, та з його обґрунтуванням.

Виходячи з наведеного, колегія суддів констатує, що позивач не виконав свого обов'язку доказування у належний процесуальний спосіб пред'явленого позову та спростування доводів, якими заперечувався позов (ст.ст. 10, 11, 57-61, ст. 179 ч. 1 ЦПК України). Суд першої інстанції правильно застосував у спірних правовідносинах норми ст.ст. 182, 192 та інші положення СК України і вірно виходив із відсутності передбачених законом і доведених підстав для зменшення раніше встановленого судом розміру аліментів.

Відтак, рішення ухвалено судом із дотриманням норм ст.ст. 212-215 ЦПК України, доводи апеляції цього не спростовують, тому на підставі ст. 308 цього Кодексу скаргу слід відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Воловецького районного суду від 7 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді