Справа № 565/94/17
Провадження № 2/565/162/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області -

під головуванням судді Мануляка Ю.В.

з участю: секретаря Нафєєвій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання порушення зарахування валютних коштів на поточний рахунок №3132/840/ по договору 9143132 від 23.03.2015 року свідомим порушенням приватної власності на валюту ОСОБА_1, порушенням прав споживача фінансових послуг, порушенням договору 9143132,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сбербанк» у якому просив суд визнати порушення зарахування валютних коштів на поточний рахунок №3132/840/ по договору 9143132 від 23.03.2015 року свідомим порушенням приватної власності на валюту ОСОБА_1, порушенням прав споживача фінансових послуг, порушенням договору 9143132.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 23.03.2015 року ОСОБА_1 уклав договір 9143132 поточного (мультивалютного) рахунку з банком АТ «Сбербанк Росії»(перейменованого на «Сбербанк»), повідомивши ціль даного договору отримання власних коштів на даний рахунок по судовому рішенню №565/1085/14-ц. 02.07.2015 року ОСОБА_1 подав банку письмову заяву про можливе поступлення на його адресу коштів у доларах США з копіями виконавчого листа та судового рішення, з повідомленням мети та призначення платежу. Також ОСОБА_1 неодноразово звертався до банку усно.03.07.2015 року банк повідомив про поступлення коштів. 08.07.2015 року банк зарахував кошти на гривневий рахунок ОСОБА_1 з призначенням гривневий еквівалент від обов»язкового продажу по курсу 21.9, комісія банку становить 3999.14.

Позивач у судове засідання не з»явився. В позовній заяві просить суд провести розгляд справи без його участі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився повторно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 23.01.2017 року та 30.01.2017 року.

Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову на підставі наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтями 1067, 1068 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Судом встановлено, що 23 березня 2015 року ОСОБА_1 подав до АТ «Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», заяву та уклав договір № 3132/840/Р (9143132) на відкриття та обслуговування поточного мультивалютного рахунку, за умовами якого прийняв Умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затверджені правлінням АТ «Сбербанк Росії» 16.01.12 р. (з наступними змінами). Як вбачається з п.2 Договору № 3132/840/Р від 23.03.15 р., підписанням цього договору ОСОБА_1 виразив своє повне і безумовне прийняття публічної пропозиції банка укласти договір щодо банківського обслуговування на умовах, що встановлені банком в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затверджених правлінням АТ «Сбербанк Росії» 16.01.12 р. (з наступними змінами), які є невід»ємною частиною цього договору та розміщені на сайті банку.

На виконанні у відділі ДВС Печерського районного управління юстиції в м.Києві перебував виконавчий лист Кузнецовського міського суду Рівненської області про стягнення з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 23036,09 (двадцять три тисячі тридцять шість) доларів 09 центів США.

27.05.15 р., відділом ДВС Печерського районного управління юстиції в м.Києві виконано переказ коштів в сумі 23036,09 (двадцять три тисячі тридцять шість) доларів 09 центів США з використанням засобів телекомунікаційного зв»язку (SWIFT), які надійшли до відповідача 29.05.2015 року.

Платіжним дорученням від 26.05.15 р., отриманим уповноваженим банком 27.05.15 р., підтверджується, що з рахунку відділу ДВС Печерського районного управління юстиції в м.Києві, відкритому у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» № 8657, на рахунок ОСОБА_1 № 3132 у ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» перераховано 23036,09 (двадцять три тисячі тридцять шість) доларів 09 центів США в порядку Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчим листом № 565/1085/14-ц від 17.03.15 р.

Як вбачається з позовної заяви та рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.02.2016 року у справі № 565/1061/15-ц на яку посилається ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, кошти в сумі 500491,23 (п»ятсот тисяч чотириста дев»яносто одна) гривня 23 копійки відповідачем зараховані 08.07.2015 року на поточний рахунок ОСОБА_1 № 3132.

Вказані обставини встановлені рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.02.2016 року, яке набрало законної сили 01.11.2016 року, у справі № 565/1061/15-ц на яку посилається ОСОБА_1 у своїй позовній заяві.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пункту 14 статті 7 Закону України «Про Національний банк України», до функцій Національного банку віднесено, зокрема, здійснення відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютного регулювання, визначення порядку здійснення операцій в іноземній валюті, організація і здійснення валютного контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій. Пунктами 1, 4 частини 2 статті 44 цього ж Закону передбачено, що до компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належить видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій та встановлення порядку проведення обов'язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу.

Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю установлюється режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій,права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Статтею 11 вказаного Декрету передбачено, що до повноважень Національного банку України у сфері валютного регулювання входить видання у межах, передбачених цим Декретом, обов'язкових для виконання нормативних актів щодо здійснення операцій на валютному ринку України.

Пунктом 4.5 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого постановою Національного банку України № 216 від 28.07.08 року передбачено, що уповноважений банк бенефіціара в разі отримання повідомлення з усіма заповненими реквізитами зараховує кошти в іноземній валюті на розподільчий рахунок юридичної особи або підприємця, або на поточний рахунок фізичної особи, або на транзитний рахунок банку, якщо фізична особа не має рахунку в уповноваженому банку. Зарахування коштів в іноземній валюті здійснюється уповноваженим банком бенефіціара відповідно до дати валютування, зазначеної в повідомленні, або не пізніше дня, наступного за днем отримання уповноваженим банком виписки з кореспондентського рахунку від банку-кореспондента з урахуванням у ній цього переказу на користь бенефіціара. Виплата коштів фізичним особам здійснюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок здійснення переказів іноземної валюти на користь фізичних осіб.

Пунктами 1 та 2 постанови правління Національного банку України № 365 від 16.09.2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» (в редакції чинній з 27.05.2015р. по 08.07.2015р.) установлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку.

Зазначена вимога не поширюється на операції:із зарахування процентів, нарахованих за залишком коштів на власному поточному або вкладному (депозитному) рахунках;з казначейськими зобовязаннями України та облігаціями внутрішньої державної позики;з купівлі-продажу, обміну (конвертації) іноземної валюти у випадках, установлених законодавством України, в тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України;з валютою, одержаною в порядку спадкування;за договорами дарування;з повернення коштів (помилково перерахованих або надмірно сплачених).

Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється.

Уповноважений банк зобовязаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента).

Таким чином, з урахуванням положень постанови правління Національного банку України № 365 від 16.09.2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» (в редакції чинній з 27.05.2015р. по 08.07.2015 р.), суд прийшов до висновку, що грошові кошти відправлені відповідачу 27.05.15 року відділом ДВС Печерського районного управління юстиції в м.Києві в сумі 23036,09 (двадцять три тисячі тридцять шість) доларів 09 центів США для зарахування на рахунок ОСОБА_1, могли бути зараховані відповідачем тільки в гривневому еквіваленті. Оскільки, на момент виникнення зобов»язання у відповідача по перерахунку коштів на рахунок ОСОБА_1 з 27.05.2015р. по 08.07.2015 р. діяла вищезазначена постанова правління Національного банку України № 365 від 16.09.2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» в редакції, яка не передбачала можливості зарахування коштів в іноземній валюті, стягнутих за рішенням суду або за рішенням інших органів, яке підлягає примусовому виконанню, на поточні рахунки фізичних осіб.

Відповідно до ст.41 Конституції України, норми якої за змістом ст.8 основного Закону України є нормами прямої дії, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, якої ніхто не може бути протиправно позбавлений. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Суд прийшов до висновку, що відповідачем не було порушено права приватної власності на валюту ОСОБА_1, оскільки на поточний рахунок ОСОБА_1 № 3132 зараховано відповідачем 08.07.2015 року кошти в сумі 500491,23 (п»ятсот тисяч чотириста дев»яносто одна) гривня 23 копійки, що є гривневим еквівалентом 23036,09 (двадцять три тисячі тридцять шість) доларів 09 центів США, в порядку передбаченому постановою правління Національного банку України № 365 від 16.09.2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» (в редакції чинній з 27.05.2015р. по 08.07.2015 р.). Таким чином позивач не був позбавлений права володіння, користування та розпорядження належних йому коштів.

Питання відповідальності відповідача за несвоєчасне зарахування коштів було предметом розгляду в справі № 565/1061/15-ц.

З огляду на вищенаведені нормативно-правові акти, судом не встановлено підстав для задоволення позову про визнання порушенням зарахування валютних коштів на поточний рахунок №3132/840/ по договору 9143132 від 23.03.2015 року свідомим порушенням приватної власності на валюту ОСОБА_1, порушенням прав споживача фінансових послуг, порушенням договору 9143132.

Отже, виходячи із встановлених на підставі поданих доказів обставин справи, в суді стороною позивача не доведено наявності правових підстав для задоволення позовних вимог до відповідача, тому в позові ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 526,634, 1066-1068 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання порушенням зарахування валютних коштів на поточний рахунок №3132/840/ по договору 9143132 від 23.03.2015 року свідомим порушенням приватної власності на валюту ОСОБА_1, порушенням прав споживача фінансових послуг, порушенням договору 9143132- за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :