УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Юдицького К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву ОСОБА_1 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 30 січня 2015 року по справі № 28/15 ,-

в с т а н о в и в :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 30 січня 2015 року по справі № 28/15 за позовом ПАТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В прохальній частині заяви заявниця просила суд поновити строк на звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду відповідно до ст. 389-1 ЦПК України якою передбачено, що заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

В заяві ОСОБА_1 вказує, що третейським судом було вирішено питання про права та обов'язки без її повідомлення та участі. Про ухвалення рішення третейського суду її повідомлено не було.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України «Про третейські суди».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо визнанням поняття права на суд, встановлений законом, не обов'язково має розумітися як суд класичного виду, інтегрований у стандартну судову систему держави (рішення у справі «Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства» від 28.06.84 р., рішення справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства» від 08.07.86 р., рішення у справі "Регент проти України" від 03.04.2008 р.).

Отже, третейський суд відповідає поняттю «суду» в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, а тому здійснюючи свою діяльність повинен дотримуватися в т. ч. встановлених такою нормою гарантій.

Рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків було ухвалено 30.01.2015 року, а як вбачається з матеріалів справи заявниця будучи обізнаною про наявність вказаного рішення вже зверталася до суду про захист свого права в квітні 2015 року та в липні 2016 року. Оскільки заяви були подані без додержання вимог цивільно процесуального законодавства України, а недоліки усунуто не було, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2015 року та 02.09.2016 року заяви були повернуті заявнику.

Статтею 73 ЦПК України визначено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки заявниця ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду з заявою про скасування рішення третейського суду від 30.01.2015 року, що свідчить в даному випадку про безпідставність поновлення строку на оскарження рішення третейського суду відповідно до ч.2 ст. 389-1 ЦПК України.

Заявником ОСОБА_1 не було наведено жодних належних підстав поважності пропуску звернення до суду у термін визначений ч.2 статті 389 -1 ЦПК України, що свідчить про відсутність підстав для його поновлення.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала

Керуючись ст.389-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків від 30 січня 2015 року по справі № 28/15 - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: