У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Мосьпанівське», третя особа - Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області, про визнання договорів оренди припиненими та повернення земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що йому на праві власності, на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, виданих 14 липня 2004 року, належать земельні ділянки площею 6,0019 га та 5,9863 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області.

01 березня 2006 року він уклав із ЗАСТ «Україна», що реорганізоване у Публічне акціонерне товариство «Мосьпанівське» (далі - ПАТ «Мосьпанівське»), договори оренди земельних ділянок № 1204 та № 1205, за умовами яких відповідачу передано земельні ділянки строком на 10 років. Державна реєстрація договорів проведена Чугуївським районним відділом ХРФ ДП ЦДЗК 24 січня 2008 року.

Вважав, що відповідач впродовж майже 2 років навмисно не реєстрував договори оренди з метою незаконного користування земельними ділянками понад строку дії договорів.

Просив визнати припиненими з 01 березня 2016 року договори оренди земельних ділянок № 1204 та № 1205, укладені 01 березня 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАСТ «Україна», зареєстровані 24 січня 2008 року у Чугуївському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи № 19 та № 20, повернувши ОСОБА_3 земельні ділянки площею 6,0019 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 5,9863 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташовані на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 01 березня 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАСТ «Україна» укладено договори оренди земельних ділянок № 1204 та № 1205площею 6,0019 га та 5,9863 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області.

У розділі «Строк дії договору» у пункті 6 договорів оренди землі передбачено, що строк дії договору складає 10 років.

Відповідно до п. 20 договорів оренди землі передача земельних ділянок орендарю здійснюється у 5 днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

У п. 43 договорів оренди землі зазначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а. с. 15, зворот, а. с. 17 зворот).

Державна реєстрація договорів оренди від 01 березня 2006 року проведена у Чугуївському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК, про що зроблена відмітка у договорах оренди та у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 січня 2008 року за № 19 та № 20.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16.

Суди зробили правильний висновок, що строк дії спірних договорів не закінчився, вони є чинними, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про повернення земельних ділянок.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Дем'яносов М.В. Ступак О.В.