Справа № 505/4583/16-ц
Провадження № 2/505/572/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Бондаренко Н. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Липецької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась 28.12.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 10 грудня 2007 року помер її батько ОСОБА_2.

Єдиним спадкоємцем майна померлого який подав заяву про прийняття спадщини є вона.

Вона тривалий час не могла прийняти спадщину бо прізвище батька та її прізвище в паспорті громадянина України та свідоцтві про народження написано по-різному: у неї «Полудена» у спадкодавця «Полуденний», у неї буква «Н» не подвоєна, а у її батька в прізвищі записано з подвоєною буквою «нн».

Рішенням Котовського міськрайонного суду від 11.07.2016 року було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2, який помер 10 грудня 2007 року та ОСОБА_3, як батьком та донькою.

Після смерті ОСОБА_2 з документів про право власності вона знайшла в будинку сертифікат на право на земельну частку пай.

За запитом нотаріуса було зясовано, що за сертифікатом серії ОД №0544314 видавався державний акт.

Управлінням держгеокадастру у Котовському районі було надано на адресу нотаріусу копію державного акту.

Знайти оригінал державного акту ОД 060925 від 04.12.2004 року на імя ОСОБА_2 не вдалось.

У звязку з цимпросила постановити рішення суду яким визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, як за спадкоємцем першої черги за законом, право власності на спадкове майно ОСОБА_4, який помер 10 грудня 2007 року, а саме право власності на земельну ділянку площею 1,8449 гектара розташовану на території Липецької сільської пали Подільського району Одеської області з кадастровим номером :01:003:0073.

В ході судового розгляду справи позивачка на позові наполягала у повному обсязі.

Представник Липецької сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав.

Вислухавши позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 грудня 2007 року у віці 52 років в с. Липецьке Котовського району Одеської області помер ОСОБА_2 (актовий запис №88), що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖД №133208 від 26.12.2007 року.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті.

Отже, після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8449 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №284 від 20.07.2004 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №060925 від 03.08.2005 року, кадастровий номер :01:003:0073, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією цього державного акту долученою до справи.

Згідно довідки управління держгеокадастру у Котовському районі Одеської області №П-1871/0-2306/6-16 від 29.09.2016 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Леніна», з урахуванням індексації станом на 01.01.2016 року становить 60860,99 грн.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 липня 2016 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, який помер 10 грудня 2007 року, як донькою та батьком.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно довідки Шостої Одеської державної нотаріальної контори №95/01-16 від 17.01.2017 року, 24 грудня 2015 року заведена спадкова справа №430/2015 після смерті ОСОБА_2, померлого 10 грудня 2007 року. З заявою про прийняття спадщини зверталась дочка померлого ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Шостої Одеської державної нотаріальної контори №2879/02-31 від 10 серпня 2016 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,8449 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, яка належала ОСОБА_2, померлому 10 грудня 2007 року, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 396 ЦК України щодо захисту речових прав на чуже майно визначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Статтею16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. ст.ст.16, 328, 392,1218,1222,1225,1261,1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, як за спадкоємцем першої черги за законом, право приватної власності на спадкове майно ОСОБА_4, який помер 10 грудня 2007 року, у вигляді земельної ділянки площею 1,8449 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №284 від 20.07.2004 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №060925 від 03.08.2005 року, кадастровий номер :01:003:0073.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив, протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я