Справа № 415/202/17-ц
Провадження № 2/415/437/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.01.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Бойко С.Л.

при секретарі Тимофієвої О.В.

розглянувши без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Лисичанську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом і в його обгрунтування пояснив, що житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 віповідно до свідоцтва про право власності на житло №183 від 02.02.1994 року, посвідченого Бюро по приватизації Алчевського Меткомбінату та зареєстрованого в реєстровій книзі за №16326. 29.07.2015 року ОСОБА_3 померла в м. Алчевськ Луганської області, що підтверджується свідоцтво про смерть серія І-БК №374205 від 11.05.2016 року видане Дарницьким районним у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у місті Києві. Після її смерті лишилась спадщина у вигляді вказаної вище квартири. На момент смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги були її донька ОСОБА_1, яка з 2005 року є громадянкою ОСОБА_4, зареєстрована та мешкає там та син ОСОБА_5 Факт родинного звязку позивача та спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЕД №258593 від 03.01.2013 року видане повторно ВДРАЦС Алчевського МУЮ в Луганській області де в графі мати зазначена ОСОБА_3. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу ОСОБА_5 V-АН № 268869 виданого 08.08.1992 року Багаївським районним відділом ЗАЦС Ростовської області позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 взявши собі після одруження прізвище чоловіка. Після похорону ОСОБА_3 10.08.2015 року позивач звернулась до Державної нотаріальної контори у м.Алчевськ з заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Однак, там їй було розяснено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції", нотаріуси зазначених в Наказі районів і міст (в тому числі місто Алчевськ) тимчасово позбавлені можливості здійснювати нотаріальні дії, пов'язані з проведенням відповідних перевірок відомостей в Єдиних та Державних реєстрах і подальших внесень інформації про вчинення таких дій в ці реєстри, до закінчення проведення АТО на сході України. Заяву про прийняття спадщини у позивача в м. Алчевськ не прийняли, але повідомили про можливість звернення до органів нотаріату на території України. Оригінал свідоцтва про право власності на квартиру знаходився у померлої ОСОБА_7 за місцем її мешкання. Батько позивача помер в 1998 році, позивач з 2005 року мешкала в ОСОБА_4, тому доглядом за її матірю в останні роки життя займалась ОСОБА_2, , яка з 2014 року мешкала в одній з кімнат зазначеної квартири на правах оренди житлової кімнати. Після похорону позивач вирішила оформити право власності на квартиру, однак для цього їй необхідне свідоцтво про право власності на квартиру, яке знаходилось у її матері. Відповідач відмовилась надати оригінал свідоцтва про право власності на кваприру, посилюючись на те, що воно відсутне.

Брат позивача ОСОБА_5. ОСОБА_8 помер 20.06.2016 року.

В березні 2016 року позивач знову приїхала до м.Алчевськ, але отримати дублікат свідоцтва встановленого законодавством України зразка не змогла, оскільки виявилось, що в м.Алчевськ органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (розпорядження КМУ № 1085-р). По місцю проживання матері оригінал свідоцтва про право власності на квартиру знайти не вдалося. Відповідач запропонувала позивачу продати спадкоємну квартиру за 10000 гривень, зазначивши, що за відсутності позивача вона зробила в ній ремонт, який коштував їй 15000 гривень. Позивач, від пропозиції відмовилась, вимагала, щоб відповідач на протязі двох діб залишила квартиру, на що остання відмовилась.

Побоюючись незаконного заволодіння майном з боку відповідача позивач вирішила розвязати виниклий спір законним шляхом, для чого повернулась до ОСОБА_4 з метою завершення нотаріального оформлення її права на спадщину. З цією метою 25.08.2016 року вона звернулась до нотаріуса Багаївського нотаріального округу Ростовської області для посвідчення перекладу її паспорта громадянина ОСОБА_4. Після чого нею 30.11.2016 року було отримано Картку платника податків та присвоєно РНОКПП НОМЕР_1. 12.12.2016 року Позивач звернулась до приватного нотаріуса м.Сєвєродонецьк з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Нотаріусом ОСОБА_9 було розяснено що, відповідно до ч. 1 ст.1272 ЦК України строк у шість місяців для подачі до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини позивачем пропущений, але згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом, а саме - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач строк, визначений ст. 1270 ЦК України пропустила з поважних причин, оскільки в 10.08.2015 року вона зверталась до Державної нотаріальної контори у м. Алчевськ з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, але оскільки в м.Алчевськ нотаріуси тимчасово позбавлені можливості здійснювати нотаріальні дії, пов'язані з проведенням відповідних перевірок відомостей в Єдиних та Державних реєстрах і подальших внесень інформації про вчинення таких дій в ці реєстри, цю заяву у неї не прийняли. Після цього Позивач займалась збиранням відсутніх у неї документів, необхідних для отримання свідоцтва про право на спадщину та намагалась знайти та відновити правовстановлюючий документ. Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства, обставини які виникли в певний час в певному місці не з вини Позивача та не є наслідками будь-яких його дій, слід зауважити, що строк, наданий Позивачу для подачі до органів нотаріату України заяви про прийняття спадщини, пропущений з поважної причини, оскільки пов'язаний із певними чинниками, а саме відсутністю можливості здійснення нотаріальних дій в місті Алчевськ, відсутністю свідоцтва про смерть спадкодавця, відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та постійними поїздками з ОСОБА_4, які повязані з тратою часу та коштів Позивача. До того ж, навіть в разі надання позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату України. Саме з огляду на це позивач звертається до суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, оскільки інших спадкоємців у померлої ОСОБА_3 не лишилось та є загроза незаконного заволодіння спадковим майном сторонніми особами.На підставі вищевикладенного просить

визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 на житлову квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_2

Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з явився , про час розгляду справи повідомлений, направив заяву з проханням розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено що ОСОБА_3, яка є матірю ОСОБА_1, померла 11.05.2016року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 374205, виданним Дарницьким районним відділом ДРАЦС у м.Київ Головного теритторіального управління юстиції у м.Києві.(а.с.15).

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, яка складається з кватири № 16 в будинку № 16-в м.Алчевськ Луганської області.(Свідоцтво ппро право власності на житло № 183 від 02.02.1994року, виданного бюро приватизації Алчевського меткомбінату) (а.с.16).

Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом.

Факт родинного звязку позивача та спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЕД №258593 від 03.01.2013 року видане повторно ВДРАЦС Алчевського МУЮ в Луганській області де в графі мати зазначена ОСОБА_3.(а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серія V-АН № 268869 виданого 08.08.1992 року Багаївським районним відділом ЗАЦС Ростовської області позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 взявши собі після одруження прізвище чоловіка- Фоменко.(а.с.14).

Враховуючи, що за правилами гл.7 ЗУ» Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку встановленому цивільним законодавством.

Позивач не може оформити спадщину нотаріально, так як у неї відсутній оригінал свідоцтва про право власності на квартиру № 16 в будинку № 16-в м.Алчевськ Луганської області.

Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до приписів ст.ст. 1218, 1268 1269 ЦК України усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, переходять до його спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 ЦК України, а тими, які на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, якщо вони протягом зазначеного у ній строку не заявили про відмову від спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців.

Таким чином, суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10,16, 60 ЦПК України, ст.ст.321,328, 392, 1261, 1268, 1296,1297 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Какулія Отарі Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина РФ 60 05 290925, виданий 11.06.2005р. ВВС Багаївського району Ростовської області, РНОКПП - НОМЕР_1 право власності на спадкове майно, яке складається з житлової квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - головуючий: С.Л.Бойко