РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9854/17

Провадження № 2/643/5025/17

28.11.2017 року Московський районний суд м. Харкова в складі: судді Майстренко О.М., при секретарі Шабатько Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі свідоцтва, виданого 24.06.1929 року Першою державною нотаріальною конторою м .Харкова бабуся позивачки ОСОБА_2, її сестри - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх мати ОСОБА_6 успадкували по 1/5 частині домоволодіння з надвірними будівлями № 14 по вул. Серп і Молот у м. Харкові після смерті їх батька ОСОБА_7, померлого 30.04.1929 року.

На підставі свідоцтва, виданого 17.04.1939 року Першою державною нотаріальною конторою м. Харкова бабуся позивачки ОСОБА_7 (після укладення шлюбу - ОСОБА_8) Г.М. з сестрами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 успадкували по 1/20 частині домоволодіння № 14 по вул. Серп і Молот у м. Харкові після смерті їх матері ОСОБА_6, померлої 05.04.1938 року та їм стало належати по ? частині домоволодіння.

У 1986 році померла бабуся позивачки та спадщину на належне їй ? частину домоволодіння оформив її син - ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_8Г, померлого 02.06.1996 року вказану частину жилого будинку з надвірними будівлями успадкувала його дружина ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_10.

Позивачка разом зі своєю родиною користувалась домоволодінням, підтримували його у належному стані, облаштовували та зводили надвірні споруди , інші співвласники домоволодіння більше 60 років виписались з будинку, проживали в інших містах, вказаним домоволодіння не цікавились, у звязку з чим позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частини домоволодіння № 14 по вул. Серп і Молот (вул. Сабурівська )у м. Харкові за правом набувальної давності.

24.09.2014 року ОСОБА_10Б померла, спадщину після її смерті прийняла її мати ОСОБА_9, інших спадкоємців після її смерті не було.

10.06.2016 року ОСОБА_9 склала заповіт, посвідчений нотаріусом ХДНК № 3 ОСОБА_11, згідно якого все своє майно заповіла позивачці.

31.12.2016 року ОСОБА_9 померла, спадщину після її смерті прийняла позивачка, у звязку з чим позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння № 14 по вул. Серп і Молот (вул. Сабурівська ) у м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_12, померлої 31.12.2016 року.

Позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва , виданого 24.06.1929 року Першою державною нотаріальною конторою м .Харкова бабуся позивачки ОСОБА_2, її сестри ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх мати ОСОБА_6 успадкували по 1/5 частині домоволодіння № 14 по вул. Серп і Молот у м. Харкові після смерті їх батька ОСОБА_7, померлого 30.04.1929 року.

На підставі свідоцтва, виданого 17.04.1939 року Першою державною нотаріальною конторою м .Харкова бабуся позивачки ОСОБА_7 (після укладення шлюбу - ОСОБА_9) Г.М. з сестрами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 успадкували по 1/20 частині домоволодіння № 14 по вул. Серп і Молот у м. Харкові після смерті їх матері ОСОБА_6, померлої 05.04.1938 року та їм стало належати по ? частині домоволодіння.

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ще до 1945 року виїхали з будинку, ОСОБА_3 все життя проживала в м. Одеса, а ОСОБА_5 у м. Владивосток, ОСОБА_4(Ксенія) М. була виписана зі спірного домоволодіння у 1946 році та все життя проживала у м. Запоріжжя.

Бабуся позивачки ОСОБА_9 (до шлюбу ОСОБА_4) Г.М. буда єдиною хто залишився проживати у будинку та користуватись ним. Інші співвласники будинку ніколи ним не цікавились та не підтримували родинних відносин з бабусею позивачки.

У 1986 році померла бабуся позивачки та спадщину на належне їй ? частину домоволодіння оформив її син, брат матері позивачки ОСОБА_13 - ОСОБА_8, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.05.1987 року 3-ю Харківської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-739.

02.06.1996 року помер ОСОБА_8 , відповідно свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 044095 виданого 03.06.1996 року Харківським міським відділом РАЦС, актовий запис 8997.

Після смерті ОСОБА_8Г, померлого 03.06.1996 року вказану частину будинку успадкувала його дружина ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_10, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.09.1999 року державним нотаріусом 3-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 , реєстровий № 1-1823.

24.09.2014 року померла ОСОБА_10, відповідно свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 454503 виданого 25.09.2014 року Відділом державної РАЦС по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 13471.

Спадщину після смерті ОСОБА_10 прийняла її мати ОСОБА_9, інших спадкоємців після її смерті не було.

10.06.2016 року ОСОБА_9 склала заповіт , посвідчений державним нотаріусом ХДНК № 3 ОСОБА_11, реєстровий № 1-348, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 позивачці

31.12.2016 року ОСОБА_9 померла, відповідно свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 574243 виданого 03.01.2017 року Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 131.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла 31.12.2016 року на день своєї смерті постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 і Молот 14 (вул. Сабурівська, 14 ) відповідно довідки вуличного комітету Московського району м. Харкова вих. № 162 від 28.03.2016 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_9П прийняла позивачка, подала заяву про прийняття спадщини до ХДНК № 3, відповідно довідки 3-ї Харківської державної нотаріальної контори від 30.08.2017 року

Позивачка разом зі своєю родиною на протязі тривалого часу користувалась домоволодінням, підтримували його у належному стані, облаштовували та зводили надвірні споруди, відповідно технічному паспорту на спірне домоволодіння , сплачували послуги за домоволодіння, інші співвласники 60 років тому виписались з будинку, проживали в інших містах , вказаним домоволодіння не цікавились.

Відповідно до ч.1 ст. 344ЦК України - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно ч.ч.1,4ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно добросовісно володіє домоволодінням № 14 по вул. Серп і Молот (вул. Сабурівська) у м. Харкові відкрито, сплачує комунальні послуги, відповідно до квитанції, утримує в належному стані, робить ремонти, добросовісно користується нерухомим майном, інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право власності на ? частину домоволодінням з надвірними будівлями № 14 по вул. Серп і Молот у м. Харкові в порядку набувальної давності.

Як вже було встановлено 10.06.2016 року ОСОБА_9 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом ХДНК № 3 ОСОБА_11, реєстровий № 1-348, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 позивачці.

31.12.2016 року ОСОБА_9 померла, відповідно свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 574243 виданого 03.01.2017 року Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 131.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла 31.12.2016 року на день своєї смерті постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 і Молот 14 (вул. Сабурівська , 14 ) відповідно довідки вуличного комітету Московського району м. Харкова вих. № 162 від 28.03.2016 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_9П прийняла позивачка, подала заяву про прийняття спадщини до ХДНК № 3, відповідно довідки 3-ї Харківської державної нотаріальної контори від 30.08.2017 рок .

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства..

Згідно ст.41 Конституції України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений.

З аналізу матеріалів справи, судом встановлено, що заповіт ОСОБА_9 є чинним та не оспорювався, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, ст.328,344 392, 1216,1217,1220,1233,1234,1238,1261-1265,1268 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Самбурівька (вул.Серп і Молот), 14 в м. Харкова за набувальною давністю та на ? частину домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Самбурівька (вул. Серп і Молот),14 в м. Харкова в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, померлої 31.12.2016 року.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом 10 днів.

На рішення суду може бути подана апеляція протягом 10 днів.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_15