Справа №587/243/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1645/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових сум, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3 з вказаним вище позовом і свої вимоги обґрунтовував тим, що у належному йому житловому будинку по вул. Першотравневій, 9 у с. Склярівка Сумського району з 2011 року зареєстрований його знайомий ОСОБА_3 Посилаючись на те, що ОСОБА_3 у цьому будинку не проживає з 2012 року, просив на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР визнати його таким, що втратив право користування цим житлом.

У зустрічному позові ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 27000 грн. сплачених ним авансових платежів, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 2256 грн. 90 коп., 22788 грн. інфляційних та 12000 грн. на компенсацію понесених витрат на встановлення нових вікон та опалювального котла.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у 2012 року він домовився з ОСОБА_4 про купівлю з розстроченням платежу належного йому житлового будинку по вул. Першотравневій, 9 у с. Склярівка Сумського району за ціною 30000 грн. Після домовленості та сплати першого авансового платежу у розмірі 11000 грн., він, разом зі своєю сімєю, почав проживати у спірному житловому будинку. За час проживання у цьому будинку ним було витрачено 5000 грн. на заміну чотирьох вікон та 7000 грн. на заміну опалювального котла. На виконання домовленостей щодо купівлі-продажу будинку усього ним було сплачено ОСОБА_4 27000 грн. авансових платежів.

Крім того зазначав, що оскільки з червня 2014 року ОСОБА_4 не виконував зобовязання щодо повернення авансу, він зобовязаний сплатити в порядку ст. 625 ЦК України борг з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року на задоволення первісного позову ОСОБА_4 та часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 постановлено:

визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування домоволодінням № 9 по вул. Першотравневій в с. Склярівка Сумського району Сумської області;

зняти ОСОБА_3 з реєстрації у будинку № 9 по вул. Першотравневій в с. Склярівка Сумського району;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 27000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічних вимог про стягнення інфляційних, 3 процентів річних та 12000 грн. на компенсацію витрат по заміні вікон та котла скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення вищевказаних зустрічних вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що він та його сімя, за згодою ОСОБА_4, вселились до будинку. Відповідач передав йому усі правовстановлюючі документи на будинок та надав усну згоду на його ремонт, а в подальшому видав нотаріально посвідчену довіреність на управління належним йому будинком. Також зазначає, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання і вчасно не повернув сплачені ним авансові платежі за будинок, тому повинен сплатити йому інфляційні збитки та 3 відсотки річних.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення позивача за первісним позовом проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а оскільки відповідач без достатніх правових підстав є зареєстрованим у спірному будинку та продовжує ним користуватися, тому порушує права позивача, як власника будинку.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на ремонт спірного будинку та інфляційних збитків та 3 відсотків річних передбачених ст.625 ЦК України, місцевий суд виходив з того, що відповідач, як власник будинку не надавав згоди на його ремонт, а також між сторонами не виникли грошові зобовязання.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належить житловий будинок № 9 по вул. Першотравневій в с. Склярівка Сумського району Сумської області (а. с. 8, 9).

В 2011 році сторони домовилися про купівлю-продаж спірного житлового будинку в розстрочку за 30000 грн., а після внесення 29 квітня 2012 року ОСОБА_3 першого авансового платежу у розмірі 11000 грн., він, разом зі своєю сімєю, вселився у цей будинок та 16 листопада 2012 року був зареєстрований у ньому (а. с. 17). Вказані обставини визнаються сторонами у справі, а також підтверджуються правовстановлюючими документами на будинок, довідкою з місця проживання (а.с.8-9, 34). На виконання усного договору купівлі-продажу ОСОБА_3 всього було сплачено 27 000 грн. авансових платежів (а. с. 17-18).

При цьому, незважаючи на те, що у розписці, складеній ОСОБА_3 29 квітня 2012 року зазначено про передачу 11 000 завдатку, сторони визнали, що у цій та наступних розписках мова йшлася саме про авансові платежі сплачені у рахунок загальної ціни будинку.

В період проживання ОСОБА_3 у спірному будинку ним було встановлено 4 вікна та опалювальний котел, на що витрачено відповідно 5 000 грн. та 7 000 грн. (а. с. 20, 21).

26 вересня 2016 року ОСОБА_4 на підставі довіреності уповноважив ОСОБА_3 управляти, без права відчуження, належним йому житловим будинком та користуватися земельною ділянкою під цим будинок для чого, зокрема, надав йому право вільного доступу до зазначеного житлового будинку, проживання в ньому, користування всіма комунальними послугами, здійснювати його поточний ремонт, ремонтувати та замінювати санітарно-технічні прилади і пристрої (а. с. 27).

Зі змісту акту-підтвердження про не проживання осіб за місцем реєстрації на території Миколаївської сільської ради від 25 січня 2017 року, складеного та підписаного особами, які проживають у сусідніх будинках ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та депутатом сільської ради по виборчому округу № 7 ОСОБА_8 слідує, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Частиною 1 ст. 810 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно з ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У даному ж випадку ОСОБА_3 був вселений у спірне житло за згодою власника, а тому усі правовідносини щодо спірного майна повинні вирішуватися відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, які регулюють правовідносини щодо користування приміщеннями в будинку (квартирах) приватного житлового фонду.

Звідси до спірних правовідносин положення ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, на які посилався ОСОБА_4 як на підставу свої вимог застосовані бути не можуть.

До того ж ОСОБА_4 всупереч ст. 60 ЦПК України не надав належних та допустимих засобів доказування на підтвердження відсутності ОСОБА_3 в спірному житлі протягом 6 місяців.

Акт-підтвердження, про який йшла мова вище, також не є належним доказом у справі, оскільки з його тексту вбачається, що він заповнений різними кольорами чорнил, різними почерками і у ньому взагалі не зазначений період часу протягом якого ОСОБА_3 не мешкає в будинку (а. с.7).

Допитана судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що на час підписання спірного акту у ньому було відсутнє прізвище ОСОБА_3, а ОСОБА_4 ввів їх в оману, пояснивши, що в даний акт буде вписане його прізвище. В той же час, ОСОБА_3 разом зі своєю сімєю мешкав в будинку, починаючи з 2012 року і тримав домашнє господарства (корів, курей та інше) і лише після предявлення ОСОБА_4 до нього позову, почав періодично використовувати цей будинок, приїжджаючи до нього 2-3 рази на тиждень. Аналогічні пояснення дали і свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

З урахуванням викладеного, підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом по вул. Першотравневій, 9 у с. Склярівка Сумського району, з підстав зазначених у первісному позові, колегія суддів не вбачає.

Вимоги ж про зняття ОСОБА_3 з реєстрації є похідними від зазначених вище, тому також задоволенню не підлягають.

Крім того, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тому вимога про зняття з реєстрації є зайвою.

Погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги щодо безпідставності відмови у задоволенні зустрічного позову про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на ремонт будинку у сумі 12000 грн. 00 коп.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що сторони, досягнувши у 2012 році попередньої домовленості про продаж будинку з розстроченням платежу, приступили до її виконання і ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 в користування спірний будинок, передав йому усі правовстановлюючі документи на нього і саме ОСОБА_3 здійснював усі необхідні платежі за комунальні послуги.

З матеріалів справи вбачається і дана обставина не заперечується відповідачем за зустрічним позовом, що у 2012 році позивачем були замінені у будинку 4 віконних блоки загальною вартістю 5000 грн. 00 коп., а в 2014 році замінений газовий котел вартістю 7000 грн. (а. с. 20-21).

Відповідно до ч.1ст.759, ч.ч.1-3 ст.778 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, а наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Таким чином, законодавець не ставить обовязковою умовою письмову згоду наймодавця на поліпшення майна, а оскільки ОСОБА_4 про заміну вікон та газового котла було відомо ще у 2012 році та у 2014 році і він не заперечував проти таких дій ОСОБА_3, тому такі його дії свідчать про згоду на поліпшення майна. Крім того, 26 вересня 2016 року ним була видана ОСОБА_3 нотаріально посвідчена довіреність за якою він надав останньому право управляти спірним будинком та користуватися земельною ділянкою. Для чого надав йому право вільного доступу до зазначеного житлового будинку, проживання у ньому, користування всіма комунальними послугами, здійснення поточного ремонту житлового будинку, ремонтувати та замінювати санітарно-технічні прилади та пристрої.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку про безпідставність цих позовних вимог ОСОБА_3, а тому рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про їх задоволення.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про безпідставність зустрічних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 інфляційних та трьох процентів річних від простроченої суми.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 просить стягнути інфляційні та три проценти річних за період з 01 червня 2014 року по 01 березня 2017 року.

В той же час, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що домовленість між сторонами про майбутнє укладення договору купівлі-продажу домоволодіння не створює для них будь-яких грошових зобовязань.

Між сторонами не був укладений договір в розумінні положень ст.ст. 509, 626 ЦК України, який породив у ОСОБА_4 грошове зобовязання в разі не укладення сторонами договору купівлі-продажу будинку, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.

У звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати понесені ним за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 390 грн. 67 коп. та у суді апеляційної інстанції у сумі 429 грн. 73 коп., а усього 820 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року в даній справі в частині задоволення позову ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення витрат на проведення ремонтних робіт та вирішення питання про відшкодування судових витрат по справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення ремонтних робіт у сумі 12000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати у справі у сумі 820 грн. 40 коп.

В іншій частині рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року у даній справі щодо позовних вимог ОСОБА_3 залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -