Справа №175/1819/17
Провадження №2/175/757/17
У Х В А Л А

про повернення позову

01 вересня 2017 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребров С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину.

Ухвалою суду від 30 травня 2017 року зазначена позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 119, 120 ЦПК України з наступних підстав: не вказано найменування суду до якого подано позов; в порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, які не взаємоповязані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від правильності позовних вимог про стягнення аліментів. Крім того, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу і позовних вимог про стягнення аліментів, є різними. Спільний розгляд різних не взаємоповязаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи. При цьому, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в звязку з цим провадження у справі і що в свою чергу не передбачено при розгляді справ про стягнення аліментів, і в наслідку, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовних вимог про стягнення аліментів. Крім того, за змістом положень ст. 123 ЦПК України, вирішення питань про обєднання і розєднання позовних вимог, це виключне право судді або суду, а не позивача. У порушення ч. 2 ст. 118 та п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, також у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, що в даному конкретному випадку, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, повязані між собою і їх доцільно розглядати в одному провадженні та чим конкретно це підтверджується. Окрім цього, позивачкою не сплачено судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу, в розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, який набрав чинності 01 листопада 2011 року (зі мінами та доповненнями).

Станом на 01 вересня 2017 року позивач недоліки вказані в ухвалі суду від 30 травня 2017 року не усунула, тому вважаю за необхідне вважати позовну заяву неподаною і разом з доданими до неї документами повернути позивачу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину вважати не поданою та повернути позивачам.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О.Ребров