Справа № 473/3728/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"09" лютого 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади селища Олександрівка в особі Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 зазначила, що 24.04.1996 року померла її бабуся ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яким померла володіла на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК №0157901 від 10.07.1997 року. Спадщину після її смерті прийняла мати позивачки ОСОБА_3, оскільки проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день смерті, однак не оформила свої спадкові права.

ОСОБА_3 померла 15.09.2000 року. Спадщину після її смерті прийняла позивачка.

При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку пай , о був виданий на ім'я ОСОБА_2, був виданий 17.07.1997 року тобто вже після смерті ОСОБА_2

В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Дослідивши матеріали, які є у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 24.04.1996 року померла бабуся позивачки ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП Олександрівка в межах Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її дочка (мати позивачки) ОСОБА_3, відповідно до ст.529 ЦК УРСР в ред. 1963 року, так як проживала та була зареєстрована разом із ОСОБА_2 на час її смерті (довідка Олександрівської селищної ради від 21.07.2016 року № 2901). Відповідно до довідки завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 23.12.2016 року № 2170/01-09 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заведена.

ОСОБА_3 померла 15.09.2000 року. Спадщину після її смерті прийняла її дочка - ОСОБА_1, відповідно до ст.529 ЦК УРСР в ред. 1963 року, так як була зареєстрована разом з ОСОБА_3 на час смерті останньої. (довідка Олександрівської селищної ради від 21.03.2015 р. № 700.) На підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 6/2010 від 21.01.2010 року.

Відповідно довідки-роз'яснення Другої Вознесенської державної нотаріальної контори №469/0214 від 21.04.2015 року, спадкоємцю ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка складається з права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП Олександрівка розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0157901, який був виданий на ім'я ОСОБА_2 10 липня 1997 року, зареєстрований 15 липня 1997 року, тобто після смерті власника.

Наявність вказаного спадкового майна та його належність підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0157901, що був виданий 10 липня 1997 року Вознесенською районною державною адміністрацією.

Абзац 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 зазначає, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, до правовідносин застосовуються норми ЦК Української СРСР.

Враховуючи, що ОСОБА_3 померла 15.09.2000 року, часом відкриття спадщини є 15.09.2000 рік, а тому відносини спадкування регулюються ЦК Української СРСР.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Тому суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 та частково оформила її.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушене право повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, згідно положень ст.524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи неможливість оформлення позивачем ОСОБА_1 спадкових прав у нотаріальній конторі, суд вважає за можливе визнати право власності на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП Олександрівка в межах Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 15.09.2000 року і яка прийняла , але не оформила право в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла 24.04.1996 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади селища Олександрівка в особі Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП Олександрівка в межах Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 15.09.2000 року і яка прийняла, але не оформила право в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла 24.04.1996 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар