У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Корецька районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно та визнання правочину недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 05 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 травня

2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що їх з відповідачем батьки побудували будинок по

АДРЕСА_1, в якому вона проживала до 1988 року, після чого виїхала в м. Рівне.

Після смерті матері, у 2001 році переїхала проживати до батька в спірний будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер, а вона залишилась проживати у будинку.

У липні 2015 року відповідач звернувся до суду з позовом про зобов'язання її звільнити житло, оскільки 30 січня 1996 року між її батьком та відповідачем укладено договір дарування спірного будинку.

Посилаючись на те, що батько не мав права розпоряджатися спірним будинком, оскільки він не отримував свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частки у спадковому майні, а також недійсним договір дарування на підставі ст. 48 ЦК УРСР.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 05 квітня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області

від 23 травня 2016 року, ОСОБА_4 у задоволені позову до ОСОБА_5, треті особи: Корецька районна нотаріальна контора, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно та визнання правочину недійсним - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що згідно із записом в погосподарській книзі батько сторін набув право власності на спірний будинок у передбачених законом спосіб і, як власник, розпорядився ним шляхом укладення договору дарування з дотриманням положень ст. 48 ЦК УРСР.

Встановивши, що на час відкриття спадщини спірний житловий будинок не належав спадкодавцю, а тому не увійшов до складу спадщини після його смерті, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені

ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 05 квітня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 травня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур