Справа № 2/593/338/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_3 до Рекшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, вказуючи, що після смерті її бабці ОСОБА_4, яка померла 7 грудня 2004 року, вона відкрито користується житловим будинком, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району Тернопільської області, на вул.Зелена, 25, яким до смерті користувалася її бабця, а так як вона протягом тринадцяти років відкрито, безперервно користується вищевказаним будинковолодінням та після смерті бабці при оформленні спадщини виявила, що вищевказане нерухоме майно її бабці не належало, а власником його була ОСОБА_5, яка померла ще 14 грудня 1990 року, звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане майно в порядку набувальної давності.

В судовому засіданні представник позивачки, вимоги, викладені ОСОБА_3 у поданому неї позові, підтримав, просив їх задоволити, дав пояснення аналогічні поданому позову.

Представник Рекшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення заявлених вимог заперечень не має.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог- відділу з питань надання адміністративних послуг Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області проти задоволення позову заперечень не має.

Допитані в судовому засіданні с відки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили той факт, що з серпня 1998 року житловим будинком, що знаходиться в селі Стриганці, на вул. Зелена, 25 відкрито користувалася бабця позивачки ОСОБА_4, а після її смерті ним користується її внучка позивачка ОСОБА_3.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, свідків, взявши до уваги письмову заяву відповідача та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду в порядку, встановленому законом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Судом встановлено, що житловий будинок № 25, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району Тернопільської області, на вул. Зелена та яким з грудня 2004 року відкрито користується позивачка, збудований у 1934 році і право власності на нього до 1 січня 2013 року було зареєстроване за ОСОБА_5, яка померла 14 грудня 1990 року.

Вищевказані факти підтверджуються поясненням представника позивачки та оглянутими в судовому засіданні документами: довідками № 92 та № 600, виданими Рекшинською сільською радою 4 та 29 травня 2017 року; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; технічним паспортом на житловий будинок, який виготовлений 12 травня 2017 року ТзОВ Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області на підставі інвентаризаційної справи № 373/17.

Із довідки № 1-70, виданої 19 травня 2017 року Бережанським ОК МБТІ, видно, що будинковолодіння, яке знаходиться в селі Стриганці Бережанського району Тернопільської області, на вул. Зелена, 25 належить ОСОБА_5 -як голові колгоспного двору на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, що було видане згідно рішення виконкому Бережанської районної ради народних депутатів від 18 квітня 1989 року за № 101 та зареєстрованого 23 квітня 1989 року за реєстром № 103.

Із актового запису про смерть № 24 видно, що ОСОБА_5 померла 14 грудня 1990 року.

Із повідомлення Бережанської державної нотаріальної контори за № 1841/01-16 від 10 жовтня 2017 року видно, що після смерті ОСОБА_5 спадкова справа заведена не була, оскільки ніхто із спадкоємців не звертався із заявою на прийняття спадщини .

Згідно довідки № 80, виданої 7 квітня 2017 року Рекшинською сільською радою Бережанського району Тернопільської області, видно, що ОСОБА_4 з 22 серпня 1998 року користувалася житловим будинком, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району Тернопільської області, на вул. Зелена, 25 без будь- яких дозвільних та правовстановлюючих документів на це, а після її смерті з 7 грудня 2004 року вищевказаною нерухомістю користується її внучка ОСОБА_3.

Вищевказана інформація також підтверджена письмовими поясненнями жителів села Стриганці Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 і ОСОБА_10, які належним чином засвідчені секретарем Рекшинської сільської ради та долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Виходячи із змісту ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Цим же пунктом вказаної Постанови визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Згідно п.13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Право власності (ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. В судовому засіданні представник позивачки довів факт набуття позивачкою права власності на вищевказане майно за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років.

Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки є підстави для визнання за позивачкою права власності на вищевказане майно за набувальною давністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 6, 8, 10, 14, 57- 64, 212-215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району Тернопільської області, на вул. Зелена, 25.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1