АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4046/17 Справа № 206/1116/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 - про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2017 року, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову з підстав невідповідності виду забезпечення позову, який просив заявник, позовним вимогам.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржувану ухвалу законною, такою, що повинна бути залишена без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_3 68610 грн..

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 просив накласти арешт на квартиру 12 в будинку 15 корпусу 2 ж/м Тополь-1, яка належить на праві власності ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Встановивши дійсні обставини справи, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки з матеріалів справи чітко простежується неспівмірність заявлених позовних вимог та майна, яким позивач просив забезпечити позов.

Доводи апелянта в скарзі про те, що суд розглядаючи його заяву про забезпечення, встановивши, що квартира значно перевищує ціну позову, міг частково задовольнити заяву і накласти арешт на частину квартири в межах заявлених позовних вимог, - є необґрунтованими з огляду на те, що відомостей щодо наявної часткової власності на цю квартиру позивач не надав.

Крім того, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном, а тому неможливо накласти арешт на житлове приміщення, яке надається з метою його постійного використання, проживання.

Інші доводи не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог процесуального закону, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 307, п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5