н/п 2/490/2243/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Шевельовій Я.С.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» про визнання договору оренду землі недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просили визнати недійсним договір оренди землі від 18.12.2009 року №7247, укладеного між Миколаївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» щодо передачі в оренду ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» земельної ділянки для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по пр. Героїв Станіграду (ОСОБА_5 України) у районі корпусу №11.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2014 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» про визнання договору оренди землі недійсним задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі № 7247 від 18 грудня 2009 року, за яким Миколаївською міською радою передано, а ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» прийнято в оренду земельну ділянку для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по пр.. ОСОБА_5 у районі корпусу №11.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2014 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 13.02.2017 року суддею Черенковою Н.П. справу прийнято до свого провадження.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва (суддя Черенкова Н.П.) від 01.07.2016 року задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, третя особа ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд», визнано неправомірними та скасовано пункти 26, 26.4 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 12.11.2009 року №40/25 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичними особами, громадянами, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Центральному району м. Миколаєва», згідно якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення автозаправного комплексу по пр. Героїв Сталінграда у районі корпусу №11 (справа №490/1112/16-ц).

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 22.08.2016 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.07.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.05.2017 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.07.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 22.08.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивачами та їх представником заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі №490/1112/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, третя особа ТОВ «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд».

У судовому засіданні сторонами відводів складу суду не заявлено.

Підстави для самовідводу судді передбачені ст.ст. 20, 21 ЦПК України, серед яких наявність інших підстав, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 p.).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини дефініція «незалежний суд» означає насамперед «незалежний від виконавчої влади і сторін у справі» (Ringeisen v. Austria judgement of 23 June 1973, Series A, No. 16, p. 95), має поліелементну структуру та передбачає обов`язкове врахування таких критеріїв: спосіб призначення суддів і позбавлення їх повноважень; строк перебування їх на посаді; наявність гарантій проти будь-якого тиску, зокрема, належний рівень матеріального забезпечення, наявність у цієї інституції зовнішніх ознак незалежності.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий, що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли виникнути сумніви в неупередженості судді.

В свою чергу, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Оскільки суддею Черенковою Н.П. вже певну думку стосовно обставин справи, що є підставою заявлених позовних вимог, до того ж рішення у справі №490/1112/16-ц скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з метою усунення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді вважаю, що є підстави для заявлення самовідводу.

Керуючись ст.ст. 20, 21, 24, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/11245/14-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський реабілітаційний Центр-Буд» про визнання оренду землі недійсним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П.Черенкова