н/п 2/490/2269/2017 Справа № 490/3845/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 березня 2017 року місто Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді - Черенкової Н.П.,
при секретарі судового засідання - Шевельовій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. При цьому, в заяві про перегляд заочного рішення від 05.10.2015року посилався на те, що позивачем не враховані суми платежів, які сплачені відповідачем, а також просив застосувати строки позовної давності в частині стягнення пені.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224, ст. 232 ЦПК України.
У відповідності до ч. 3 ст. 232 ЦПК України, повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановлено цим Кодексом.
Відповідно до пп. 1.1 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути фактично отриманий кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, також пені у порядку, розмірах, строках та у випадках, передбачених кредитним договором
Згідно з п. 7.2 кредитного договору у випадку порушення якого-небудь із зобов'язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує Банку за кожен випадок пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного бачку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов'язання.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідач звернувся із заявою про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені).
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦПК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу та пені) застосовується позовна давність в один рік.
Враховуючи, що позивач просить стягнути пеню за період з 06.03.2015 року по 05.04.2015 року, а також дату звернення до суду із вказаним позовом, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені заявлені в межах строку позовної давності.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами - ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не спростував наявність боргу. Заборгованість за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості, матеріалами справи та випискою із особового рахунку боржника.
Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, судом не добуто спростування боргу та його невідповідність наданим випискам і розрахункам.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 633,94 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 629, 1046, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 223-226, 293, 294 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 633,94 грн.
Повторне заочне рішення може бути оскаржене у порядку ст.ст. 294 -296 ЦПК України, ч. 3 ст. 232 ЦПК України.
Суддя Н.П. Черенкова