Справа № 567/1240/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Панчук М.В.

секретар - Самолюк А.В.

за участі:

позивач ОСОБА_1,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. мотивуючи свої вимоги тим, що 07.02.2015 року вона з відповідачем уклали шлюб, від якого у них 08.01.2016р. народився син ОСОБА_4. Зазначає, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння і несумісність характерів, між ними втрачено почуття любові та повага один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Посилається на те, що разом як сім'я не проживають більше семи місяців, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, а тому шлюб між ними існує формально, у зв'язку з чим, спільне подружнє життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Просить шлюб між ними розірвати.

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, вказавши, що за останні сім місяців, що проживають окремо, вони не порозумілися, а відтак строк на примирення застосовувати недоцільно. Спору про поділ майна між ними немає, їхній малолітній син проживає з нею, проти чого відповідач не заперечує, а збереження даного шлюбу буде суперечити її інтересам.

Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, в поданій до суду письмовій заяві вказав, що визнає позовні вимоги та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Представник відповідача у відкритому судовому засіданні просив не надавати строку на примирення, зазначивши, що спільно, як сім'я вони не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства та бюджету не мають, отже шлюб між ними існує формально. Спору щодо проживання дитини не має.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07 лютого 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №154, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії І-БК №276606 (а.с.6).

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-БП №195368, виданого 19.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №12 (а.с.7).

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що сім?я фактично розпалася, сторони разом не проживають понад сім місяців, взаємних прав та обовязків, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини та щодо спільного майна подружжя, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 07 лютого 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №154.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної карги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6