Провадження № 2-о/761/288/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Макаренко І.О.

при секретарі: Тринлюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаною заявою.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року на території Російської Федерації загинула ОСОБА_3. З 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року він з ОСОБА_3 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира на праві власності належала ОСОБА_3 та перейшла до спадкової маси після відкриття спадщини. Протягом періоду з 2008 року і до моменту смерті ОСОБА_3 вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та взаємні права та обов'язки. Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Голяченко Марії Василівни з заявою про прийняття спадщини. 26.07.2017 року заявник отримав повідомлення від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Голяченко М.В., про те, що для визнання за ним права на отримання частки у спадщині необхідно підтвердити факт проживання однією сім'єю із спадкодавцем протяг не менше ніж 5 років, шляхом подання до нотаріуса відповідного судового рішення, що набрало законної сили.

Тому, заявник просив суд визнати факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4 з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу протягом 9 років: з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 р..

В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали вимоги та просили суд їх задовольнити.

В судове засідання заінтересована особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначив, що він є сусідом ОСОБА_6 та ОСОБА_3 протягом останніх 9 років. Підтвердив факт постійного проживання зазначених осіб, ведення ними спільного господарства, наявних між ними сімейних стосунків. В цілому ОСОБА_3 та ОСОБА_6 жили разом як одна сім'я з 2008 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала покази, що вона була колегою по роботі ОСОБА_3. Підтвердила факт наявності між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 факт шлюбних відносин протягом 5 років. Зазначила, що підтримувала дружні стосунки протягом тривалого часу і особисто зі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Вказала, що останні разом проживали за адресою: АДРЕСА_1, вели спільний побут, мали спільний сімейний бюджет, разом утримували квартиру, робили в ній ремонт тощо. Подружжя разом їздило на відпочинок, ОСОБА_8 на роботі показувала колегам фотографії з подорожей з ОСОБА_6 Разом з ними неодноразово зустрічалися в неформальній обстановці у вихідні та святкові дні. В цілому, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 жили разом як одна сім'я протягом дуже тривалого часу.

Вислухавши надані пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ркоу, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

Відповідно до пояснень заявника, викладених в позовній заяві, зазначено, що з 2008 року по день смерті перебував з ОСОБА_3 в фактичних шлюбних відносинах, проживали як чоловік та дружина, в її квартирі за адресою: АДРЕСА_1, мали спільний бюджет та побут, вели спільне господарство, сплачували разом кошти за комунальні послуги. Проживали без реєстрації шлюбу. На час смерті його фактичної дружини - ОСОБА_3, заявник проживав разом з нею однією сім'єю близько 9 років.

Заявником сплачувались комунальні послуги по квартирі, за адресою: АДРЕСА_1, де вони разом проживали зі ОСОБА_3, власником якої вона являється, що підтверджується відповідними квитанціями.

Як встановлено судом, похованням ОСОБА_3 займався ОСОБА_6, що підтверджується рахунком за надання ритуальних послуг та товарів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.

Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1270 ЦК України, передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Отже, предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім'ї; спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків.

Як роз'яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Факт сумісного проживання однією сім'єю підтверджується матеріалами справи, показаннями свідків.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме, те, що позивач з 2008 року проживав з ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, що також було підтверджено свідками в судовому засіданні, тому суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 21, 74 СК України, ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221, 1264 ЦК України та на підставі ст.ст. 10, 11, 27,60, 88, 212-215, 256,259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_6, заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в період з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя