Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/773/17
Провадження № 2/499/432/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"15" листопада 2017 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Погорєлова І.В. при секретарі судового засідання Дібровій О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка, Іванівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє по довіреності та від імені ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області про визначення частки померлого у спільному сумісному майні та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області визначення частки померлого у спільному сумісному майні та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на наступне.

Квартира №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області належить ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

17 лютого 2017 року помер ОСОБА_5. ОСОБА_2 є його спадкоємцем першої черги за законом.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з частки у спільній сумісній власності на квартиру №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області, проте розмір частки померлого у свідоцтві про право власності не вказаний, що перешкоджає ОСОБА_2 отримати свідоцтва про право на спадщину .

У позивача немає доказів, що свідчили б про домовленість співвласників про визначення ідеальних часток у спільному майні.

На підставі цього, позивач просить визначити частки позивачів та померлого у спільній сумісній власності, визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5, а за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності на їх частки.

Позивач у судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача, Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області, у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, встановлено, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог про визначення часток у правів спільної сумісної власності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області належить ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності.

Так, ОСОБА_6 на даний час має прізвище «Джураєва», що підтверджується довідкою про укладання шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу.

ОСОБА_7 на даний час має прізвище «Соловйова», що підтверджується довідкою про укладання шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу.

17 лютого 2017 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інакше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п.12 Постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника будинку, частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними.

Позивач зазначив, що ніяких доказів про домовленість між власниками квартири щодо визначення частки у спільному сумісному майні не має.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.1, 2 ст. 328 ЦК України).

Частиною 1 ст.16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 цієї статті).

Таким чином, власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням прав власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Факт оспорювання права власності позивача підтверджується листом державного нотаріуса про неможливість оформлення спадкових прав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, у суду наявні всі законні підстави для встановлення рівних частин по 1/4 за кожним з співвласників в спільній сумісній власності на квартиру №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської, а саме виділити померлому ОСОБА_5 1/4 частини вказаної квартири, ОСОБА_2 1/4 частини вказаної квартири, ОСОБА_3 1/4 частини вказаної квартири, ОСОБА_4 1/4 частини вказаної квартири.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності на дану квартиру, то суд зазначає наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рідними доньками померлого ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, довідками про укладання шлюбу, свідоцтвами про розірвання шлюбу та свідоцтвами про реєстрацію шлюбу.

Відповідно до довідки, виданої Радісненською селищною радою за місцем проживання ОСОБА_5 були зареєстровані його доньки, інформація, щодо осіб які проживали разом з померлим відсутня, отже померлий проживав один.

Відповідно до ст.1262 Ц України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги майна померлого ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_4 як дружина померлого на момент смерті з ним не проживала та протягом шестимісячного терміну у відповідності до ст.1270 ЦК України з заяво про прийняття спадщини не зверталася, що підтверджується копією спадкової справи на померлого ОСОБА_5

Також, як вбачається з копії спадкової справи на померлого ОСОБА_5, його донька ОСОБА_2 спадщину у встановлений законом термін прийняла, а донька ОСОБА_3 відмовила від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Оформлення спадкового майна не є можливим в нотаріальному порядку, оскільки відповідно до ст.42 Закону України «Про нотаріат»та п.1 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до відповіді нотаріуса, з якої вбачається, що для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартиру №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області необхідно було встановити частку майна померлого.

Таким чином, ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_5, у звязку з чим суд визнає за нею право власності у порядку спадкування на 1/4 квартири №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області, що належала померлому ОСОБА_5

Так, з відповіді нотаріуса вбачається, що свідоцтво про право власності на житло має закреслення та неоговорені слова, що відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року за №1127 може слугувати підставою для відмови в державній реєстрації права власності.

Отже, на підставі вищенаведеного, враховуючи положення ст.16 ЦК України суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини квартири №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області, за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини вищевказаної квартири, та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 вищевказаної квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 64, 174, 197, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 316, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1262, 1269, 1274 ЦК України

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє по довіреності та від імені ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області про визначення частки померлого у спільному сумісному майні та визнання права власності на нерухоме майно- задовольнити.

Встановити частики спільної сумісної власності на квартиру №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області, а саме визначити ОСОБА_4 1/4 частини квартири, ОСОБА_2 1/4 частини квартири, ОСОБА_3 1/4 частини квартири, та померлому ОСОБА_5 1/4 частини квартири.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини квартири №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини квартири №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області.

Рішення є підставою для реєстрації права власності та внесення змін до технічної документації квартири №17 у житловому будинку №4, що знаходиться за адресою вул. Шевченка смт. Радісне Іванівського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_8