Справа № 348/265/17
Провадження № 22-ц/779/704/2017
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Ясеновенко Л.В., Васильковського В.М.,

секретаря Возняк В.Д.

з участю представника апелянта ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_3 про стягнення переплати пенсії, за апеляційною скаргою Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду від 10 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року Надвірнянське обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення переплати пенсії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що ОСОБА_3 перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком. 07.10.2003 року відповідачу, на підставі її заяви та поданих документів, призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком. 11.01.2013 року ОСОБА_3 переведено на пенсію за віком як державному службовцю.

Позивач також зазначав, що ОСОБА_3 працювала в Парищенській сільській раді та виконувала роботу по веденню бухгалтерського обліку і звітності та здійснення контролю за раціональним використанням коштів, тому не мала права на отримання пенсії згідно Закону України «Про державну службу». По пенсійній справі відповідача, за період з 01.04.2015 року по 31.08.2015 року виникла переплата зайво виплаченої пенсії на загальну суму 8843 грн. 80 коп., яку і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 10 березня 2017 року в задоволенні позову Надвірнянського обєднаного управління ПФУ відмовлено.

На вказане рішення Надвірнянське обєднане управління ПФУ подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції неправомірно не застосовано до спірних правовідносин положення ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону України №76-VIII від 28.12.2014 року), відповідно до ч. 4 якої тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Оскільки відповідач ОСОБА_3 в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року працювала на посаді державного службовця, а саме головного бухгалтера Парищенської сільської ради, то не мала права на одержання пенсії згідно Закону України «Про державну службу», внаслідок чого й виникла переплата їй пенсії в розмірі 8 843,80 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

При цьому судом не враховано, що відповідач у вказаний період працювала в Парищенській сільській раді за цивільно-правовим договором від 02.01.2013 року, який містить посилання на Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто даний договір є договором, який передбачає виконання робіт, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», що свідчить про факт працевлаштування ОСОБА_3 на посаді державного службовця.

Висновок суду про безпідставність позову також суперечить положенням ст. ст. 177, 1212, 1215, 1166 Цивільного кодексу України.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Відповідач в судовому засіданні заперечила доводи апеляційної скарги, рішення суду вважала законним, просила відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку в Надвірнянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області як одержувач пенсії за віком.

29.09.2003 року ОСОБА_3 вперше звернулась із заявою до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі про призначення пенсії по інвалідності та надала необхідний пакет документів. На підставі поданих документів протоколом управління 5191 від 07.10.2003 року ОСОБА_3 призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком (а. с. 4-5).

Розпорядженням управління №155531 від 11.01.2013 року ОСОБА_3 переведена на пенсію за віком як державному службовцю (а.с. 6).

Позивачем по пенсійній справі відповідача, за період з 01.04.2015 року по 31.08.2015 року нарахована переплата зайво виплаченої пенсії на загальну суму 8843 грн. 80 коп. (а.с. 12).

Відмовляючи Надвірнянському обєднаному УПФУ в задоволенні позову про стягнення з відповідача переплаченої пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні умови для повернення відповідачем безпідставно набутого майна у вигляді переплати пенсії, встановлені ст. 1215 ЦК України. Зокрема, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про допущення ним рахункової помилки при нарахуванні пенсії відповідачу, а також доказів про допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати пенсії.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.01.2013 року між відповідачем ОСОБА_3 та Парищенською сільською радою було укладено індивідуальний трудовий договір (контракт) на виконання робіт на час тимчасової відсутності основного працівника з терміном дії до 01.01.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_3 виконувала роботу по веденню бухгалтерського обліку та звітності в сільській раді (а.с. 7-8).

Копія вказаного договору була надана відповідачем позивачу 11.01.2013 року при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Отже, суд вірно вважав, що Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області було ознайомлено про виконувану відповідачем роботу згідно цивільно-правової угоди, однак будь-яких заходів щодо припинення нарахування пенсії в той період не здійснювало.

Відтак, є безпідставним посилання апелянта на ст. 37 Закону України «Про державну службу», якою врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців. Адже в силу ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органом, що здійснює пенсійне забезпечення є органи Пенсійного фонду України, на яких покладено обовязок щодо призначення, визначення розміру пенсії та її виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 101 цього закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. І саме на зазначену норму, як на підставу вимог, посилався позивач.

Суд вірно вважав, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий висновок міститься у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-91цс14.

Всупереч ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України стороною позивача не було надано жодних відомостей, що підтверджують той факт, що при нарахуванні позивачем пенсії була допущена рахункова помилка, та не надано відомостей допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати пенсії.

Оскільки Надвірнянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області не доведено наявність вини з боку відповідача, суд прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню.

Доводи апелянта, що висновок суду про безпідставність позову суперечить положенням ст. ст. 177, 1212, 1215, 1166 Цивільного кодексу України, є його довільним трактуванням.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки є не суттєвими та були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм судом дана належна оцінка.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позову та відмову в його задоволенні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_4