Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"26" січня 2017 р. 145/2136/16-ц

2/145/224/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Гришовецької сільської ради, Тиврівської РДА про встановлення факту родинних відносин, факту належності державного акта на право приватної власності на землю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка НОМЕР_1 площею 3.19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 1999 року.

За життя її мати ОСОБА_3 належним їй майном не розпорядилася. Вона є спадкоємицею першої черги спадкування за законом після неї. Крім неї, інших спадкоємців першої черги спадкування за законом немає.

Вона прийняла спадщину в силу ст. 549 ЦК України 1963 року, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю, до шести місяців з часу відкриття спадщини вступила у володіння та управління спадковим майном, зокрема заволоділа належним спадкодавцю житловим будинком з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, здійснила його ремонт, обробляла присадибну земельну ділянку.

Крім того про прийняття спадщини свідчить наявність у неї на руках оригінала державного акта на право приватної власності на землю на ім'я спадкодавця.

З метою оформлення прийнятої спадщини вона звернулася до Тиврівської держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй було відмовлено, так як у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено, що дана земельна ділянка перебуває в державній власності, а власником цієї земельної ділянки є Тиврівська РДА. Земельна ділянка передана в оренду як невитребуваний пай.

Оскільки на зазначену земельну ділянку спадкодавцем було отримано державний акт на право приватної власності на землю, така ділянка не може вважатись невитребуваним паєм.

Крім того, перешкодою для оформлення спадщини є і та обставина, що в свідоцтві про її народження прізвище її матері записане як ОСОБА_3, в державному акті на право приватної власності на землю прізвище матері також записано як ОСОБА_3, тоді як згідно свідоцтва про смерть прізвище спадкодавця зазначено як ОСОБА_3.

Розходження в правописі прізвища матері виникли під час заміни радянського паспорта на український внаслідок перекладу російського прізвища «ОСОБА_3» на українську мову як «ОСОБА_3».

Крім того, оскільки в списку громадян - членів КСП «Хлібороб» с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області, доданому до державного акта на право колективної власності на землю від 04 січня 1996 року його мати була зазначена як ОСОБА_3 (за № 306), то і державний акт на право приватної власності на землю сільськогосподарського призначення було видано на ім'я ОСОБА_3.

Виправити дану помилку немає можливості, так як відповідно до п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої Наказом Держкомзему України від 04.05.1999 року № 43 і-чинної на час видачі державного акта) виправлення в державному акті на право приватної зласності на землю не допускаються.

Просить встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_3 була її матір'ю ;

встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 1999 року виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області на ім'я ОСОБА_3 належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_3;

визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 3, 1920 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві, пояснив, що в погосподарських книгах з 1947 по 1986 р. вона значиться як "ОСОБА_3", а з 1996 по 1999 р. прізвище зазначено "ОСОБА_3". По всіх колгоспних документах мама позивачки значиться "ОСОБА_3", а при зміні паспорту на українській мові змінили прізвище на "ОСОБА_3".

Представник Гришовецької сільської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, позовні вимоги визнає.

Представник Тиврівської РДА в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що стверджується її свідоцтвом про смерть (а.с. 8), яка до дня смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1, що ственрджується довідкою виконкому Гришовецької сільської ради № 648 від 20.12.2016 р. (а.с. 17).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка НОМЕР_1 площею 3.19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 1999 року.

За життя мати позивачки ОСОБА_3 належним їй майном не розпорядилася.

Позивачка - дочка померлої, що стверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 9) є спадкоємицею першої черги спадкування за законом після неї. 27.10.1963 р. вийшла заміж і змінила прізвище з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", що стверджується свідоцтвом про одруження. Крім неї, інших спадкоємців першої черги спадкування за законом немає.

Вона прийняла спадщину в силу ст. 549 ЦК України 1963 року, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю, до шести місяців з часу відкриття спадщини вступила у володіння та управління спадковим майном, зокрема заволоділа належним спадкодавцю житловим будинком з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, здійснила його ремонт, обробляла присадибну земельну ділянку, що стверджується довідками виконкому Гришовецької сільської ради № 648, 649 від 20.12.2016 року (а.с. 17, 18).

Крім того про прийняття спадщини свідчить наявність у неї на руках оригінала державного акта на право приватної власності на землю на ім'я спадкодавця, (п. 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року чинної на час відкриття спадщини).

З метою оформлення прийнятої спадщини позивачка звернулася до Тиврівської держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй було відмовлено, так як у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено, що дана земельна ділянка перебуває в державній власності, а власником цієї земельної ділянки є Тиврівська РДА. Земельна ділянка передана в оренду як невитребуваний пай, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2124/02-31 від 23.12.2016 року (а.с. 29).

Разом з тим, право на зазначену земельну ділянку входить до складу прийнятої нею спадщини з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначались статтею 23 ЗК України 1990 року.

Право власності громадян на земельну ділянку виникало з моменту прийняття відповідною радою рішення про передачу у власність громадянину земельної ділянки, але з наступною видачею державного акта на право власності на земельну ділянку. ( Лист ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року « Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм про власність та спадкування»).

За життя ОСОБА_3 на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 18 серпня 1999 року набула право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яке було посвідчене державним актом серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 1999 року (а.с. 11).

Тому ОСОБА_3 була законним власником цієї земельної ділянки.

При цьому, невитребуваний земельний пай - це умовна земельна частка, на яку громадянин не отримав земельний сертифікат. Законом «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено механізм їх використання. Так, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки у відповідності до їх місця розташування за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням до отримання їх власниками.

Оскільки на зазначену земельну ділянку спадкодавцем було отримано державний акт на право приватної власності на землю, така ділянка не може вважатись невитребуваним паєм.

Відповідно до ст. 555 ЦК України 1963 року, спадкове майно за правом спадкоємства переходило до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця не було спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

В даному випадку жодної із зазначений підстав для переходу спадкового майна до держави не було. Рішення про визнання спадщини відумерлою судом не приймалося і не могло прийматися, так як вона є спадкоємцею першої черги спадкування за законом та спадщину прийняла. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з часу її відкриття, а час її оформлення жодним строком не обмежувався.

За таких обставин жодних підстав реєструвати вказану земельну ділянку, в державному земельному кадастрі як державну власність не було, а тому ця земельна ділянка входить до складу прийнятої нею спадщини.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру НВ -016 від 03.11.2016 року точна площа земельної ділянки становить 3,1920 га, їй присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3, нормативно -грошова оцінка земельної ділянки становить 36 832,00 грн. відомості про обмеження у використанні даної земельної ділянки не зареєстровані, (а.с. 13-14).

Крім того, перешкодою для оформлення спадщини є і та обставина, що в свідоцтві про її народження прізвище її матері записане як ОСОБА_3, в державному акті на право приватної власності на землю прізвище матері також записано як ОСОБА_3, тоді як згідно свідоцтва про смерть прізвище спадкодавця зазначено як ОСОБА_3.

Розходження в правописі прізвища матері виникли під час заміни радянського паспорта на український внаслідок перекладу російського прізвища «ОСОБА_3» на українську мову як «ОСОБА_3».

Факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_3 була матір'ю позивачки стверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про смерть, згідно яких ім'я та по - батькові особи, записаної матір'ю та померлої особи співпадають а їх прізвища є співзвучними, (а.с. 8,9), витягом з погосподарської книги Гришовецької сільської ради за 1947 -1949 роки (а.с. 16) та довідкою виконкому Гришовецької сільської ради від 20.12.2016 року № 651, з яких вбачається, що в погосподарських книгах Гришовецької сільської ради з 1947 по 1996 рік значиться ОСОБА_3 - голова двору, а позивачка записана як її дочка, а в погосподарських книгах за 1996 -1999 роки головою цього ж двору записана ОСОБА_3, а вона записана як її дочка.

Крім того, оскільки в списку громадян - членів КСП «Хлібороб» с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області, доданому до державного акта на право колективної власності на землю від 04 січня 1996 року мати позивачки була зазначена як ОСОБА_3 (за № 306), то і державний акт на право приватної власності на землю сільськогосподарського призначення було видано на ім'я ОСОБА_3.

Факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 1999 року виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області на ім'я ОСОБА_3 належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_3 стверджується самим державним актом та свідоцтвом про смерть, в яких імена та по -батькові власника земельної ділянки та померлої особи співпадають, а їх прізвища є співзвучними, а також довідкою виконкому Гришовецької сільської ради від 20.12.2016 року № 650 (а.с. 19), згідно якої на території вказаної сільської ради в період з 1947 по 1999 роки особи зі схожими прізвищами ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не проживали - це одна і та ж сама особа.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_3 була матір'ю ОСОБА_2.

Встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 1999 року виданий Гришовецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області на ім'я ОСОБА_3 належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 площею 3,1920 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.