У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця», Тягинської сільської ради, голови Тягинської сільської ради Пономаренко Раїси Миколаївни про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою Комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця» Тягинської сільської ради на рішення апеляційного суду Херсонської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця» (далі - КП «Тягинська комунальна дільниця»), Тягинської сільської ради, голови Тягинської сільської ради Пономаренко Р.М. про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На обґрунтування вимог ОСОБА_6 посилалася на те, що 06 лютого 2014 року вона звільнена з роботи на посаді начальника КП «Тягинська комунальна дільниця» за розпорядженням голови Тягинської сільської ради з підстав п. 1 ст. 36 КЗпП України. Оскільки в день звільнення розрахунок проведений не був з вини роботодавця, рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року задоволені її позовні вимоги та стягнуто із КП «Тягинська комунальна дільниця» належні виплати при звільненні, а саме: матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 2 435 грн 95 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 18 467 грн 90 коп. Фактично вказане рішення суду виконано 19 жовтня 2015 року. У зв'язку із цим вона просила суд стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період 20 листопада 2014 року по 19 жовтня 2015 року у розмірі 26 625 грн 50 коп.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 21 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 15 березня 2016 року рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 21 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Тягинська комунальна дільниця» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25 605 грн 80 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі КП «Тягинська комунальна дільниця» Тягинської сільської ради порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із направленням справи на новий розгляд до цього ж суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Борисова Л.М. звільнена з роботи на посаді начальника КП «Тягинська комунальна дільниця» за розпорядженням голови Тягинської сільської ради від 06 лютого 2014 року з підстав п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Оскільки при звільненні підприємство з ОСОБА_6 не розрахувалося, остання звернулася до суду із позовом до КП «Тягинська комунальна дільниця», Тягинської сільської ради, голови Тягинської сільської ради Мацури Тараса Петровича, в якому просила стягнути з КП «Тягинська комунальна дільниця» на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 3 857 грн 90 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 18 467 грн 90 коп, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 2 322 грн 61 коп., матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2 435 грн 95 коп.

Пізніше, у зв'язку із виплатою відповідачем позивачу заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, ОСОБА_6 зменшила розмір позовних вимог та остаточно просила стягнути з КП «Тягинська комунальна дільниця» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 18 467 грн 90 коп., а також матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 2 435 грн 95 коп.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Тягинська комунальна дільниця» на користь ОСОБА_6 матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2 435 грн 95 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 18 467 грн 90 коп., а всього 20 903 грн 85 коп.

Вказане судове рішення звернуто до примусового виконання 17 лютого 2015 року на підставі виконавчого листа, виданого Бериславським районним судом Херсонської області 04 грудня 2014 року.

Належні позивачу суми зараховані на її картковий рахунок 12 жовтня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, а є мірою відповідальності боржника за ст. 117 КЗпП України та вже була застосована рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року, а тому не підлягає застосуванню після його фактичного виконання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що належні ОСОБА_6 кошти на день звільнення, що стягнуті рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року, вона фактично отримала 12 жовтня 2015 року, тому відповідач несе відповідальність за затримку виплати належних позивачу коштів.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погоджується колегія суддів з таких підстав.

Згідно зі ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Крім того, відповідно до змісту рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 про офіційне тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що у день звільнення всі належні звільненому працівникові суми виплачені не були, фактичний розрахунок із позивачем був проведений лише 12 жовтня 2015 року, та за відсутності спору про їх розмір, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного його проведення за період із 19 листопада 2014 року по 12 жовтня 2015 року.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

З огляду на викладенеколегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Тягинська комунальна дільниця» Тягинської сільської ради відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова