Провадження № 22-ц/773/243/17 Категорія: 25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Киці С. І., Данилюк В. А.,

секретар с/з - Черняк О. В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпі-Львів» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія" (скорочено - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпі-Львів» (ТзОВ «Альпі-Львів») про стягнення страхового відшкодування. Позов мотивовано тим, що 15.06.2015 року на перехресті вулиць Московська та Мазепи в місті Луцьку Волинської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ-557», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ТзОВ «Альпі-Львів», під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля марки «Ауді 100», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_6, який порушив Правила дорожнього руху. Автомобіль позивача внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача - ТзОВ «Альпі-Львів», як власника транспортного засобу, перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після складання заяви - повідомлення та здійснення визначення вартості матеріального збитку, позивач звернувся із заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. Зазначає, що 17.09.2015 року на його картковий рахунок було зараховано кошти в сумі 16132,45, які надійшли від ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як страхове відшкодування. Позивач також вказує на те, що ринкова вартість його автомобіля до ДТП становила 81610,1 грн., залишкова вартість згідно договору купівлі-продажу вказаного автомобіля після ДТП склала 24000 грн., а тому просив суд з врахуванням того, що страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування в сумі 16132,45 грн. при ліміті відповідальності 50000 грн., стягнути з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в його користь ще 33868 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_3 27334,22 грн. (двадцять сім тисяч триста тридцять чотири гривні 22 коп.) страхового відшкодування. Стягнуто з ТзОВ «Альпі-Львів» в користь ОСОБА_3 500,00 грн. (п'ятсот) гривень франшизи. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_3 2457,60 грн. (дві тисячі чотириста п'ятдесят сім гривень 60 коп.) витрат, пов'язаних з проведенням судової автотоварознавчої експертизи. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції встановленим обставинам справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу відповідача заперечив та просив її відхилити, інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 15 червня 2015 року з вини водія ОСОБА_6, який керував автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності ТзОВ «Альпі-Львів», сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого був пошкоджений автомобіль марки «Ауді 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який на праві власності належав позивачу ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ЗАЗ 110557» держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ТзОВ «Альпі-Львів» була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за страховим полісом АІ № 1284829 від 15.11.2014 року, який був чинним на момент ДТП, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50000 грн., франшиза - 500 грн.

Дорожньо - транспортна пригода, яка сталася з вини водія ОСОБА_6, визнана відповідачем ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як страховий випадок.

Судом також встановлено, що страховиком - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» будо виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 16213,52 грн. (а.с.41, 47-86, 87-92, 135-137).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Ауді 100» до ДТП станом на 16.06.2015 року складає 80416,02 грн.; ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Ауді 100», державний номерний знак НОМЕР_2 після ДТП станом на 16.06.2015 року становить 36358,28 грн., тобто різниця між ринковою вартістю автомобіля «Ауді 100» до його пошкодження у ДТП та його ринковою вартістю після пошкодження у ДТП складає 44057,74 грн. (а.с.157-197).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ауді 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди був економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує вартість самого транспортного засобу до ДТП.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 цього ж Закону).

Відповідно до пунктів 30.1., 30.2. статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пункт 36.2. статті 36 Закону передбачає, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у пункті 14 своєї постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Порядок розрахунку вартості відновлювального ремонту встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Згідно з пунктом 2.4 цієї Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості (пункт 8.3 Методики)

У пункті 8.6 Методики передбачено два випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Згідно з пунктом 32 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінку розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

За таких обставин суд першої інстанції з дотриманням зазначених вимог закону дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в користь позивача ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 27 334,22 грн. з врахуванням того, що страховиком раніше позивачу було виплачене страхове відшкодування в розмірі 16 213, 52 грн., як це передбачає стаття 29 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (різниця вартості транспортного засобу до та після ДТП складає 44057,74 грн. - 16213,52грн. виплаченого страховиком страхового відшкодування = 27844,22 грн.)

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції безпідставно не було взято за основу для визначення розміру страхового відшкодування звіт № 2015/2654 про оцінку транспортного засобу станом на 18.06.2015 р., який був виконаний суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 на замовлення ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яким було визначено вартість матеріального збитку порівняльним та витратним підходом, а також звіт № 2653-зал., складений 04.08.2015 р. фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 на замовлення ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яким визначено утилізаційну вартість автомобіля, не впливають на правильність рішення суду з огляду на наступне.

Звітом № 2016/3014 про оцінку колісного транспортного засобу станом на 16.06.2015 р., виконаним суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, визначено ринкову вартість автомобіля марки «Ауді 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 до ДТП та ринкову вартість автомобіля після ДТП. Саме різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди і підлягає відшкодуванню відповідно до п. 30.1., 30.2. статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заперечення відповідача в апеляційній скарзі щодо покладення на нього витрат, пов'язаних з проведенням судової автотоварознавчої експертизи, також є безпідставними, оскільки згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді