____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3239/17
Провадження № 2/520/7029/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.03.2017 року звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.03.2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено час і місце проведення попереднього судового засідання.

08.06.2017 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якій ОСОБА_2 просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_4, за його місцем проживання або перебування зареєстрованим у встановленому законом порядку.

В попередньому судовому засіданні 12.06.2017 року судом було увалено прийняти вказаний зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1

Також 12.06.2017 року в попередньому судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 надала до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, який був прийнятий судом до розгляду.

У вказаній уточненій позовній заяві, позивач ОСОБА_1 просить суд:

- розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 25.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2690;

- визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матірю ОСОБА_1;

- стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.09.2017 року розєднано цивільну справу № 520/3239/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, та ухвалено розглядати їх в окремому провадженні. Продовжено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у порядку встановленому ЦПК України. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, передано для розподілу автоматичної системою документообігу.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що 25 грудня 2014 року між нею та ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №2690.

Також позивач зазначила, що до реєстрації шлюбу, у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила розгляд справи провести за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні 15.11.2017 року позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час і місце проведення якого повідомлений належним чином, 09.11.2017 року надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що вважає доцільним розірвання шлюбу, зареєстрований між ним та позивачем ОСОБА_1

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_6 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У звязку з чим, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача по справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, актовий запис №2690 від 25.12.2014 року.

Також судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї.

Добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 25 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №2690 від 25.12.2014 року.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачеві ОСОБА_1 після розірвання шлюбу присвоїти прізвище «Карандюк».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.