Справа № 177/747/16-ц
Провадження № 2/177/87/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 квітня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Курашової О. В.,

представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

управління Держгеокадастру у

Дніпропетровській області ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в залі судового засідання в м. Кривому Розі за позовною заявою Криворізької установи виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 управляння Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, ОСОБА_5, треті особи: Криворізьке районне управління юстиції Дніпропетровської області, Криворізька районна державна адміністрація про визнання договору оренди земельної ділянки № 23/07/15/1-ДО від 23 липня 2015 року недійсним в порядку ст. 215, 231 ЦК України ( договір суперечить інтересам держави)

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою 31 травня 2016 року.

Уточнивши позовні вимоги просив суд визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки № 23/07/15/1-ДО від 23 липня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області та ОСОБА_5; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області передати в постійне користування земельну ділянку площею 43 га, кадастровий номер :01:001:1608, розташовану на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізькій установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№3) для ведення підсобного сільського господарства.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 13 листопада 2015 року позивачу стало відомо про укладення спірного договору, згідно якого Головне управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області передало ОСОБА_5 земельну ділянку площею 43 га , розташовану на території Глеюватської сільської ради Криворізького району, в строкове платне користування на 49 років для ведення фермерського господарства.

Позивач вважає, що даний договір є правочином, який посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, суперечить інтересам держави, укладений і зареєстрований з порушенням чинного законодавства України та фактично порушує права позивача прийняти участь в земельних торгах з продажу права оренди земельної ділянки, а отже відповідно до норм ст.. 215 ЦК України оспорюваний договір підлягає визнанню його недійсним з моменту укладення з наступних підстав.

11 квітня 2005 року між Криворізьким слідчим ізолятором та Криворізькою районною державною адміністрацією укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 42,28 га, розташованої на території Глеюватської сільської ради Криворізького району терміном на 5 років.

29 квітня 2010 року Криворізький слідчий ізолятор уклав з Криворізькою РДА Тимчасову угоду про сплату та фактичне користування земельною ділянкою терміном оренди 1 рік.

Після закінчення дії договору установа звернулася до Криворізької РДА з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розглянувши яке в квітні 2011 року на засіданні районної комісії вирішено відмовити в розгляді даного питання, оскільки передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Однак на той час механізм проведення земельних торгів на законодавчому рівні не був розроблений.

Згодом на потворне звернення установи в квітні 2013 року Криворізька РДА повідомила про відсутність повноважень щодо розпорядження землями державної власності для сільськогосподарського призначення у звязку із змінами до законодавства.

На звернення до ОСОБА_3 управління Держземагенства у Дніпропетровській області листом від 04 жовтня 2013 року позивачу повідомлено про те, що згідно з п. 1 ст. 24 ЗК України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель держаної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі ч. 2 ст. 92 ЗК України Криворізька установа виконання покарань (№3) надіслала лист від 21 листопада 23014 року до ОСОБА_3 управління Держземагенства у Дніпропетровській області, з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення в постійне користування, на що отримала відповідь від 27 грудня 2014 року з відмовою обґрунтованою тим, що на вказану земельну ділянку видано наказ на розроблення проекту землеустрою іншим громадянам.

Вважає, що в даному випадку грубо порушені права позивача, оскільки відповідно до ч.3 ст. 123 ЗК України підставою для відмови в наданні такого дозволу можу бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки. На момент відмови ОСОБА_3 управління Держземагентсва у Дніпропетровській області земельна ділянка ще не була передана в оренду іншій особі. Договір суперечить інтересам держави , оскільки в порушення вимог закону у звязку з відсутністю проекту землеустрою безпідставно змінено цільове призначення земельної ділянки з метою уникнення проведення земельних торгів (аукціону) відповідно до вимог ст.. 134 ЗК України.

Крім того, позивач вказує, що при передачі земельної ділянки ОСОБА_5 порушено вимоги ст. 121 ЗК України, оскільки Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області не мало права передавати в оренду земельну ділянку для ведення фермерського господарства в розмірі більшому ніж розмір земельної частки (паю) по сільській раді, тобто 5,98 га.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні кожен окремо підтримали позовні вимоги наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_7 Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість. Вказувала на правомірність оспорюваного договору оренди, оскільки право на земельну ділянку Криворізька установа виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області втратила в 2011 року із закінченням строку дії тимчасової угоди про сплату за фактичне користування земельною ділянкою. Після спливу вказаного строку позивач не звернувся до відповідного повноваженого органу з питанням оренди вказаної земельної ділянки, а просив про передачу її у постійне користування, що суперечить нормам ст.. 24 ЗК України. Передача в оренду земельної ділянки ОСОБА_5 відбулася у відповідності з вимогами норм діючого законодавства, без зміни її цільового призначення із земель запасу.

Відповідач ОСОБА_5 правом на участь в судовому засіданні не скористався, його представник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладений з дотриманням вимог земельного законодавства 23 липня 2015 року, коли земельна ділянка не перебувала у користуванні позивача. Позивач з 29 квітня 2011 року з моменту закінчення тимчасової угоди про сплату за фактичне користування земельною ділянкою не вчинив передбачених законом дій щодо оформлення права оренди на земельну ділянку.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15 січня 2002 року №180 « Про надання згоди на виділення земельної ділянки в оренду», між Криворізькою районною державною адміністрацією та Криворізьким слідчим ізолятором 11 квітня 2005 року укладений договір оренди земельної ділянки (а.с. 8,9-10). Згідно умов договору Криворізький слідчий ізолятор прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 42,28 га на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського товариства строком на 5 років.

29 квітня 2010 року між Криворізькою РДА та Криворізьким слідчим ізолятором управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області укладена Тимчасова угода про сплату за фактичне користування земельною ділянкою, розташованою на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області загальною площею 42,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12). При цьому Криворізький слідчий ізолятор згідно п. 4 угоди зобовязався протягом її дії оформити технічну документацію для отримання земельної ділянки в користування на умовах оренди в майбутньому. Термін дії тимчасової угоди становив до 29 квітня 2011 року та продовження її можливе було за наявності підтвердження ведення робіт по виготовленню проекту відведення земельної ділянки (п. 6 угоди).

Представник позивача не заперечував, що по закінченню терміну вказаної тимчасової угоди Криворізький слідчий ізолятор припинив фактичне користування земельною ділянкою, однак 14 квітня 2011 року позивач звернувся до Криворізької РДА із листом про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 42,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Криворізька РДА відмовила в розгляді даного питання, оскільки відповідно до ч.2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 ЗК України. На той час механізм проведення земельних торгів на законодавчому рівні розроблений не був (а.с. 13).

Наступного разу Криворізька установа виконання покарань (№3) звернулася до Криворізької РДА щодо виділення земельної ділянки для вирощування зернових культур в березні 2013 року (а.с. 14). Однак Криворізька РДА повідомила, що в звязку із зміною норм ст.. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності набув центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи (а.с. 15).

Згідно листа від 04 жовтня 2013 року № 9307/13-35 Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області повідомила Криворізьку установу виконання покарань на заяву стосовно надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що згідно з п.1 ст. 24 Земельного кодексу України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16)

21 листопада 2014 року Криворізька установа виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№3) звернулась до ОСОБА_3 управління Держземагенства в Дніпропетровській області з питанням щодо розроблення проекту відведення земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, додавши план розташування земельної ділянки. Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області у своїх листах від 12.12.2014, 25.12.2014, 09.02.2015, повідомила позивача, що відносно вказаної земельної ділянки видано наказ на розроблення проекту землеустрою та зазначена земельна ділянка знаходиться в стадії оформлення на неї права оренди , а також надало розяснення вимог ст.. 22 ЗК України, згідно якої землі сільськогосподарського призначення надаються у користування несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і обєднанням громадян для ведення підсобного сільського господарства (а.с. 17-22).

Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру Дніпропетровській області, наказом від 19 червня 2015 року № 4-987/15-15-СГ затвердило «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_5 за межами населеного пункту на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області» та вирішило надати в оренду земельну ділянку площею 43 га для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с. 97).

23 липня 2015 року між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області та ОСОБА_5 укладений договір оренди земельної ділянки №23/07/15/1-ДО (а.с. 98-102).

Згідно умов вказаного договору оренди ОСОБА_5 передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 43 га, кадастровий номер :01:001:1608, для створення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області строком на 49 років.

Як видно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 листопада 2014 року на момент відведення вказаної земельної ділянки вона перебувала в землях запасу, тобто відносилась до земельних ділянок, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам (а.с. 107).

Право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди №23/07/15/1-ДО зареєстровано за ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 1110136 (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне

володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві

для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Стаття 4 Закону «Про оренду землі» визначає, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Отже, договір оренди землі є двостороннім договором, однією зі сторін якого є орендодавець, тобто особа, у власності якої перебуває земельна ділянка і яка має право передати її в строкове, платне користування іншій особі орендарю, отримуючи за це орендну плату. Для укладення двостороннього договору необхідна воля обох сторін, яка має бути виражена в письмовій формі, як того вимагає ст. 14 Закону України «Про оренду землі».

Згідно п. «а» ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки №23/07/15/1-ДО від 23 липня 2015 року укладений відповідно до вимог чинного законодавства, а твердження позивача щодо виділення земельної ділянки ОСОБА_5 із зміною її цільового призначення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження позивача щодо порушення вимог ст.. 134 ЗК України в частині укладення договору оренди земель сільськогосподарського призначення без проведення земельних торгів, оскільки відповідно до абз. 16 ч.2 ст. 134 ЗК України, в редакції чинній на момент укладення оспорюваного договору оренди, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Не відповідають дійсності посилання відповідача на порушення вимог ст.. 121 ЗК України при відведенні земельної ділянки ОСОБА_5, а саме перевищення розміру земельної ділянки, адже нормами ст.. 121 ЗК України регламентовані норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, а в даному випадку згідно оспорюваного договору мова йде про строкове платне користування земельною ділянкою.

Як слідує із досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах судової справи (а.с. 17,21) та як зазначили в судовому засіданні представники позивача, Криворізька установа виконання покарань (№3) неодноразово зверталася до повноважних органів з питанням відведення земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування.

Відповідно до п. «г» ч.3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства.

Статтею 24 ЗК України визначені випадки надання у постійне користування земельних ділянок із земель державної та комунальної власності, а саме державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Однак, оскільки позивач не є державним або комунальним сільськогосподарським підприємством, користування земельною ділянкою ним можливе лише на праві оренди.

За таких обставин, суд визнає, що під час укладення договору оренди земельної ділянки № 23/01/15/1-ДО від 23 липня 2015 року не мало місце порушення інтересів держави, фізичних чи юридичних осіб, в особі Криворізької установи виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 управляння Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, а тому відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним, та як наслідок зобовязання Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області передати в постійне користування земельну ділянку площею 43 га, кадастровий номер :01:001:1608, розташовану на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізькій установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№3) для ведення підсобного сільського господарства

Керуюч

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою 31 травня 2016 року.

Уточнивши позовні вимоги просив суд визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки № 23/07/15/1-ДО від 23 липня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області та ОСОБА_5; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області передати в постійне користування земельну ділянку площею 43 га, кадастровий номер :01:001:1608, розташовану на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізькій установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№3) для ведення підсобного сільського господарства.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 13 листопада 2015 року позивачу стало відомо про укладення спірного договору, згідно якого Головне управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області передало ОСОБА_5 земельну ділянку площею 43 га , розташовану на території Глеюватської сільської ради Криворізького району, в строкове платне користування на 49 років для ведення фермерського господарства.

Позивач вважає, що даний договір є правочином, який посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, суперечить інтересам держави, укладений і зареєстрований з порушенням чинного законодавства України та фактично порушує права позивача прийняти участь в земельних торгах з продажу права оренди земельної ділянки, а отже відповідно до норм ст.. 215 ЦК України оспорюваний договір підлягає визнанню його недійсним з моменту укладення з наступних підстав.

11 квітня 2005 року між Криворізьким слідчим ізолятором та Криворізькою районною державною адміністрацією укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 42,28 га, розташованої на території Глеюватської сільської ради Криворізького району терміном на 5 років.

29 квітня 2010 року Криворізький слідчий ізолятор уклав з Криворізькою РДА Тимчасову угоду про сплату та фактичне користування земельною ділянкою терміном оренди 1 рік.

Після закінчення дії договору установа звернулася до Криворізької РДА з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розглянувши яке в квітні 2011 року на засіданні районної комісії вирішено відмовити в розгляді даного питання, оскільки передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Однак на той час механізм проведення земельних торгів на законодавчому рівні не був розроблений.

Згодом на потворне звернення установи в квітні 2013 року Криворізька РДА повідомила про відсутність повноважень щодо розпорядження землями державної власності для сільськогосподарського призначення у звязку із змінами до законодавства.

На звернення до ОСОБА_3 управління Держземагенства у Дніпропетровській області листом від 04 жовтня 2013 року позивачу повідомлено про те, що згідно з п. 1 ст. 24 ЗК України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель держаної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі ч. 2 ст. 92 ЗК України Криворізька установа виконання покарань (№3) надіслала лист від 21 листопада 23014 року до ОСОБА_3 управління Держземагенства у Дніпропетровській області, з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення в постійне користування, на що отримала відповідь від 27 грудня 2014 року з відмовою обґрунтованою тим, що на вказану земельну ділянку видано наказ на розроблення проекту землеустрою іншим громадянам.

Вважає, що в даному випадку грубо порушені права позивача, оскільки відповідно до ч.3 ст. 123 ЗК України підставою для відмови в наданні такого дозволу можу бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки. На момент відмови ОСОБА_3 управління Держземагентсва у Дніпропетровській області земельна ділянка ще не була передана в оренду іншій особі. Договір суперечить інтересам держави , оскільки в порушення вимог закону у звязку з відсутністю проекту землеустрою безпідставно змінено цільове призначення земельної ділянки з метою уникнення проведення земельних торгів (аукціону) відповідно до вимог ст.. 134 ЗК України.

Крім того, позивач вказує, що при передачі земельної ділянки ОСОБА_5 порушено вимоги ст. 121 ЗК України, оскільки Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області не мало права передавати в оренду земельну ділянку для ведення фермерського господарства в розмірі більшому ніж розмір земельної частки (паю) по сільській раді, тобто 5,98 га.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні кожен окремо підтримали позовні вимоги наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_7 Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість. Вказувала на правомірність оспорюваного договору оренди, оскільки право на земельну ділянку Криворізька установа виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області втратила в 2011 року із закінченням строку дії тимчасової угоди про сплату за фактичне користування земельною ділянкою. Після спливу вказаного строку позивач не звернувся до відповідного повноваженого органу з питанням оренди вказаної земельної ділянки, а просив про передачу її у постійне користування, що суперечить нормам ст.. 24 ЗК України. Передача в оренду земельної ділянки ОСОБА_5 відбулася у відповідності з вимогами норм діючого законодавства, без зміни її цільового призначення із земель запасу.

Відповідач ОСОБА_5 правом на участь в судовому засіданні не скористався, його представник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечував. Пояснив, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладений з дотриманням вимог земельного законодавства 23 липня 2015 року, коли земельна ділянка не перебувала у користуванні позивача. Позивач з 29 квітня 2011 року з моменту закінчення тимчасової угоди про сплату за фактичне користування земельною ділянкою не вчинив передбачених законом дій щодо оформлення права оренди на земельну ділянку.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15 січня 2002 року №180 « Про надання згоди на виділення земельної ділянки в оренду», між Криворізькою районною державною адміністрацією та Криворізьким слідчим ізолятором 11 квітня 2005 року укладений договір оренди земельної ділянки (а.с. 8,9-10). Згідно умов договору Криворізький слідчий ізолятор прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 42,28 га на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського товариства строком на 5 років.

29 квітня 2010 року між Криворізькою РДА та Криворізьким слідчим ізолятором управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області укладена Тимчасова угода про сплату за фактичне користування земельною ділянкою, розташованою на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області загальною площею 42,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12). При цьому Криворізький слідчий ізолятор згідно п. 4 угоди зобовязався протягом її дії оформити технічну документацію для отримання земельної ділянки в користування на умовах оренди в майбутньому. Термін дії тимчасової угоди становив до 29 квітня 2011 року та продовження її можливе було за наявності підтвердження ведення робіт по виготовленню проекту відведення земельної ділянки (п. 6 угоди).

Представник позивача не заперечував, що по закінченню терміну вказаної тимчасової угоди Криворізький слідчий ізолятор припинив фактичне користування земельною ділянкою, однак 14 квітня 2011 року позивач звернувся до Криворізької РДА із листом про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 42,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Криворізька РДА відмовила в розгляді даного питання, оскільки відповідно до ч.2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 ЗК України. На той час механізм проведення земельних торгів на законодавчому рівні розроблений не був (а.с. 13).

Наступного разу Криворізька установа виконання покарань (№3) звернулася до Криворізької РДА щодо виділення земельної ділянки для вирощування зернових культур в березні 2013 року (а.с. 14). Однак Криворізька РДА повідомила, що в звязку із зміною норм ст.. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності набув центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи (а.с. 15).

Згідно листа від 04 жовтня 2013 року № 9307/13-35 Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області повідомила Криворізьку установу виконання покарань на заяву стосовно надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що згідно з п.1 ст. 24 Земельного кодексу України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16)

21 листопада 2014 року Криворізька установа виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№3) звернулась до ОСОБА_3 управління Держземагенства в Дніпропетровській області з питанням щодо розроблення проекту відведення земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, додавши план розташування земельної ділянки. Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області у своїх листах від 12.12.2014, 25.12.2014, 09.02.2015, повідомила позивача, що відносно вказаної земельної ділянки видано наказ на розроблення проекту землеустрою та зазначена земельна ділянка знаходиться в стадії оформлення на неї права оренди , а також надало розяснення вимог ст.. 22 ЗК України, згідно якої землі сільськогосподарського призначення надаються у користування несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і обєднанням громадян для ведення підсобного сільського господарства (а.с. 17-22).

Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру Дніпропетровській області, наказом від 19 червня 2015 року № 4-987/15-15-СГ затвердило «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства ОСОБА_5 за межами населеного пункту на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області» та вирішило надати в оренду земельну ділянку площею 43 га для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с. 97).

23 липня 2015 року між ОСОБА_3 управлінням Держземагенства у Дніпропетровській області та ОСОБА_5 укладений договір оренди земельної ділянки №23/07/15/1-ДО (а.с. 98-102).

Згідно умов вказаного договору оренди ОСОБА_5 передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 43 га, кадастровий номер :01:001:1608, для створення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області строком на 49 років.

Як видно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 листопада 2014 року на момент відведення вказаної земельної ділянки вона перебувала в землях запасу, тобто відносилась до земельних ділянок, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам (а.с. 107).

Право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди №23/07/15/1-ДО зареєстровано за ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 1110136 (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне

володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві

для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Стаття 4 Закону «Про оренду землі» визначає, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Отже, договір оренди землі є двостороннім договором, однією зі сторін якого є орендодавець, тобто особа, у власності якої перебуває земельна ділянка і яка має право передати її в строкове, платне користування іншій особі орендарю, отримуючи за це орендну плату. Для укладення двостороннього договору необхідна воля обох сторін, яка має бути виражена в письмовій формі, як того вимагає ст. 14 Закону України «Про оренду землі».

Згідно п. «а» ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки №23/07/15/1-ДО від 23 липня 2015 року укладений відповідно до вимог чинного законодавства, а твердження позивача щодо виділення земельної ділянки ОСОБА_5 із зміною її цільового призначення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження позивача щодо порушення вимог ст.. 134 ЗК України в частині укладення договору оренди земель сільськогосподарського призначення без проведення земельних торгів, оскільки відповідно до абз. 16 ч.2 ст. 134 ЗК України, в редакції чинній на момент укладення оспорюваного договору оренди, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Не відповідають дійсності посилання відповідача на порушення вимог ст.. 121 ЗК України при відведенні земельної ділянки ОСОБА_5, а саме перевищення розміру земельної ділянки, адже нормами ст.. 121 ЗК України регламентовані норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, а в даному випадку згідно оспорюваного договору мова йде про строкове платне користування земельною ділянкою.

Як слідує із досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах судової справи (а.с. 17,21) та як зазначили в судовому засіданні представники позивача, Криворізька установа виконання покарань (№3) неодноразово зверталася до повноважних органів з питанням відведення земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування.

Відповідно до п. «г» ч.3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства.

Статтею 24 ЗК України визначені випадки надання у постійне користування земельних ділянок із земель державної та комунальної власності, а саме державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Однак, оскільки позивач не є державним або комунальним сільськогосподарським підприємством, користування земельною ділянкою ним можливе лише на праві оренди.

За таких обставин, суд визнає, що під час укладення договору оренди земельної ділянки № 23/01/15/1-ДО від 23 липня 2015 року не мало місце порушення інтересів держави, фізичних чи юридичних осіб, в особі Криворізької установи виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 управляння Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, а тому відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним, та як наслідок зобовязання Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області передати в постійне користування земельну ділянку площею 43 га, кадастровий номер :01:001:1608, розташовану на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізькій установі виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області (№3) для ведення підсобного сільського господарства

Керуючись ст.ст. 3,10, 11,15, 60, 61, 209, 212-214ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви Криворізької установи виконання покарань управління ДПтС України у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 управляння Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області, ОСОБА_5, треті особи: Криворізьке районне управління юстиції Дніпропетровської області, Криворізька районна державна адміністрація про визнання договору оренди земельної ділянки № 23/07/15/1-ДО від 23 липня 2015 року недійсним в порядку ст. 215, 231 ЦК України (договір суперечить інтересам держави) - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: