Провадження № 2/761/955/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про встановлення факту відсутності істотних умов договору, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра» про встановлення факту відсутності у кредитному договорі №059/45/08-Ф від 31.03.2008 року, укладеному між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 таких істотних умов договору як детальний розпис сукупної вартості кредиту та графік платежів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні між вказаними сторонами кредитного договору від 31 березня 2008 року не було дотримано істотних умов, які передбачені чинним законодавством в галузі кредитування. Посилаючись на положення, зокрема, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», вказала, що у договорі про надання споживчого кредиту всупереч вказаної норми закону не було зазначено детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, всупереч «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» договір не містить графік платежів з розписаною сукупністю вартістю кредиту за кожним платіжним періодом.

В судове засідання позивач, його представник не з»явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність та відсутність позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову через його безпідставність.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника відповідача, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтями 6 та 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним. При цьому, вказане рішення стосується договору №059/45/08-Ф від 31.03.2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3.06.2015 року вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Так, судом встановлено, що 31 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №059/45/08-Ф, згідно до умов якого, останній було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 69 622, 42 доларів США, в порядку і на умовах визначених цим договором, для проведення розрахунків по договору купівлі - продажу (придбання житла квартиру АДРЕСА_1), вона ж у свою чергу зобов»язалася своєчасно повернути отриманий кредит (кінцевий термін повернення кредиту 12 березня 2033 року), сплатити відсотки за користування кредитом на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,99 % річних і виконати свої зобовязання згідно з даним договором в повному обсязі у встановлений договором термін, а в разі порушення зобовязання, крім сплати всіх нарахованих відсотків, комісій, можливих штрафних санкцій у строк визначений договором, сплачує пеню.

ПАТ КБ «Надра» у повному обсязі були виконані зобовязання за кредитним договором.

У забезпечення виконання грошових зобовязань позивача за Кредитним договором ОСОБА_1 згідно договору іпотеки від 31 березня 2008 року, передала в іпотеку ПАТ КБ «Надра» квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору. Разом з тим, зі змісту статті 1054 кодексу можна зробити висновок, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обовязок позичальника повернути суму кредиту, що має бути виконано у певний час.

Підписуючи кредитний договір, позичальник погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписанням даного договору позичальник висловив свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов»язковими платежами, передбаченими чинним законодавством України.

Відповідно до п. д) ч. 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Постанова НБУ №168 від 10.05.2007 року містить аналогічні зобовязальні норми для банків про інформування клієнтів-споживачів перед укладенням відповідного кредитного правочину щодо сукупної вартості кредиту, тощо.

Пункт 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту лише конкретизує розпис можливих складових загальної вартості кредиту для споживача. Тобто, йдеться про інформування банком позичальника про ринкові ціни та розмір встановлених законом платежів за послуги та дії, необхідні для укладення договору про споживче кредитування та його реалізації.

Обов»язок банку інформувати споживача про вартість додаткових послуг, повязаних з отриманням ним кредиту, кореспондується з правом споживача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не визначають нових, порівняно з Законом, вимог до змісту договору, а стосуються лише особливостей, притаманних договорам про надання споживчого кредиту щодо інформування споживача про сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту.

Вищевказаним рішенням суду також встановлено, що в даному випадку кредитний договір №059/45/08-Ф від 31 березня 2008 року відповідає всім вимогам чинного законодавства, тому немає підстав для визнання його недійсним.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Також, Апеляційним судом м. Києва в ухвалі від 03.06.2015 р. , що Кредитний договір між сторонами укладений в письмовий формі. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види (способи) забезпечення зобовязань позичальника, відсоткова ставка, порядок плати за кредит, порядок зміни та припинення договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Крім того слід зазначити, що спосіб обраний представником позивача для захисту прав ОСОБА_1 не може бути застосований судом, виходячи з наступного.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Звертаючись з даним позовом представник ОСОБА_1 зазначає, що оскільки наявне спір про право, наявність чи відсутність таких істотних умов договору як детальний розпис сукупної вартості та графіку платежів має розглядатися у позовному провадженні.

Проте, в порушення положень вимог чинного процесуального законодавства, представником не доведено відсутність встановлення певних обставин іншим чином у встановленому законом порядку.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги висновки викладені у рішенні суду, що набрало чинності, підстави для задоволення вимог відсутні.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,61,88,169,212-215,256 ЦПК України, ст.ст. 638,627 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя