Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 2-353/11
Провадження № 4-с/321/3/2017
У х в а л а

18 квітня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Солоткіної Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

До Михайлівського районного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення 28 лютого 2017 року постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження №53465052. Скарга мотивована неправомірністю дій державного виконавця, так як постанови були винесені на підставі виконавчого листа № 2-353/11 від 26 вересня 2011 року, виданого Михайлівським районним судом Запорізької області, строк предявлення якого до виконання 15 червня 2012 року. Так як стягувач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся із заявою про примусове виконання рішення лише 20 лютого 2017 року, ним був пропущений строк предявлення виконавчого документа до виконання. На підставі викладеного скаржником зазначено, що державний виконавець мав повернути виконавчий лист стягувачу без прийняття до виконання, в звязку з чим постанови про відкриття провадження та накладення арешту є незаконними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав вимоги з підстав, викладених в скарзі та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Солоткіна Ю.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, вказуючи на правомірність дій під час прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту. Так, 5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції, відповідно до якого, строк предявлення виконавчих листів до виконання становить три роки. Згідно з п.п. 5-7 Розділу Перехідні положення Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Враховуючи, що спірний виконавчий лист був повернутий стягувачу 31 березня 2014 року, строк його повторного предявлення - 30 березня 2017 року, виконавчий лист було подано 21 лютого 2017 року, тому виконавче провадження було відкрито на законних підставах.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника заявника і державного виконавця, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 червня 2011 року з ОСОБА_2 згідно договору поруки від 04.09.2007 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість Приватного підприємства „Аквіла" за Кредитним договором № ВЛ2768/КЦ від 04.09.2007 року у розмірі 613 667,46 грн., а також судові витрати: суму у розмірі 1 700,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрати по сплаті за послуги інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

26 вересня 2011 року на підставі вказаного рішення суду, що набрало законної сили 26 червня 2011 року, видано виконавчий лист про стягнення заборгованості, строком предявлення до виконання якого зазначено до 15 червня 2012 року (а.с.24), що відповідає

положенням ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону №2677-VІ, що діяла на час виникнення правовідносин).

Так, згідно із ч.2 ст.22 закону «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, мав бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стягувач неодноразово звертався із заявами про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

31 березня 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

21лютого 2017 року стягував повторно звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження.

28 лютого 2017 року за заявою стягувача державним виконавцем Солоткіною Ю.О. було відкрито виконавче провадження № 53465052 за виконавчим листом № 2-353/11 від 26 вересня 2011 року про стягнення суми боргу. Крім того, постановою від 28 лютого 2017 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 (а.с.22-23).

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо: не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, де розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Пунктом другим частини першої статті 22 Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Відповідно до ст.23 Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом положень ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку предявлення документів до виконання.

Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суди мають перевіряти, чи не переривався строк давності пред'явлення його до виконання.

При цьому слід розрізняти поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання від поновлення строку давності для пред'явлення виконавчого листа до виконання після його переривання.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

а) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

б) частковим виконанням рішення боржником;

в) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Судом встановлено, що виконавчий документ повертався стягувачу, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання дійсно переривався та встановлюється з дня повернення виконавчого документу. Так як виконавчий лист було повернуто стягувачу 31 березня 2014 року, то саме з цієї дати має відраховуватись строк предявлення виконавчого документу до виконання.

Вирішуючи питання по суті заявленої скарги, суд виходить з того, що Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року ( ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону). До 04 жовтня 2016 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 № 606-XIV із змінами та доповненнями.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до положень. п.п. 5-7 Розділу Перехідні положення Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до т. 12 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудовим спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, строк предявлення виконавчого листа №2-353/11 від 26 вересня 2011 року відповідно до вказаних вище положень закону становить три роки, і має відраховуватися з дати останнього повернення виконавчого листа 31 березня 2014 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанов державного виконавця від 28 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-353/11 та про арешт майна боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209-210, 213, 387 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3