Ухвала

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він неодноразово у порядку ст. 214 КПК України подавав до прокуратури Харківської області заяви про вчинення працівниками правоохоронних органів кримінальних правопорушень, однак отримував відповіді про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У подальшому Червонозаводський районний суд м. Харкова зобов'язав прокуратуру внести відповідні відомості про вчинення цих кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ураховуючи те, що внаслідок таких протиправних дій прокуратури Харківської області він зазнав душевних страждань, просив стягнути 328 860 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_3 32 886 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам закону не відповідають.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових осіб відповідача ОСОБА_3 було завдано моральних страждань, що свідчить про наявність підстав, передбачених ст. ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, для відшкодування йому моральної шкоди, розмір якої визначено з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також її доведеності позивачем.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що, позивач не довів, що є його процесуальним обов'язком, наявність завданої йому шкоди, протиправних дій працівників відповідача, його вини, а також причинного зв'язку між ними, оскільки неприйняття слідчим процесуальних рішень не свідчить про наявність сукупності таких підстав для відповідальності.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Судами встановлено, що 19 червня 2015 року ОСОБА_3 звертався до прокуратури Харківської області у порядку ст. 214 КПК України із заявою про вчинення працівником правоохоронного органу ОСОБА_4 кримінального правопорушення - злочину, що підтверджується заявою із вхідним реєстраційним штампом.

Прокуратурою Харківської області на адресу позивача була направлена відповідь, у якій зазначалось, що, оскільки заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення - злочину не містять обставин, що можуть свідчити про вчинення прокурором відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури Харківської області ОСОБА_4 кримінального правопорушення - злочину, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок розслідування на даний час не виявляється можливим.

30 червня 2015 року ОСОБА_3 повторно звернувся до прокуратури Харківської області у порядку ст. 214 КПК України із аналогічною заявою, на яку прокуратурою Харківської області була надана така ж відповідь, як і на попереднє звернення.

01 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Харківської області у порядку статті 214 КПК України із заявою про вчинення працівником правоохоронного органу - представником прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення - злочину, що підтверджується заявою із вхідним реєстраційним штампом.

Прокуратурою Харківської області на адресу позивача направлена відповідь про те, що заява ОСОБА_3 розглянута, але у зв'язку з тим, що вона не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення представником прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення - злочину, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок розслідування на даний час не виявляється можливим.

28 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Харківської області у порядку ст. 214 КПК України із заявою про вчинення працівником правоохоронного органу - працівником державної служби охорони ГУ МВС України у Харківській області ОСОБА_6 кримінального правопорушення - злочину, що підтверджується заявою із вхідним реєстраційним штампом.

Прокуратурою Харківської області на адресу позивача направлена відповідь про розгляд заяв ОСОБА_3, але у зв'язку з тим, що вони не містять обставин, які можуть свідчити про вчинення працівником державної служби охорони ГУ МВС України у Харківській області ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок розслідування на даний час не виявляється можливим.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року була задоволена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04 квітня 2015 року, та зобов'язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявою ОСОБА_3 від 04 квітня 2015 року про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 травня 2015 року була задоволена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Червонозаводського району м. Харкова щодо невнесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язано уповноважену особу прокуратури Червонозаводського району м. Харкова внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 27 квітня 2015 року про кримінальне правопорушення, вчинене, на його думку, посадовою особою правоохоронного органу - старшим дільничним інспектором міліції Червонозаводського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_7, що полягає у внесенні завідомо неправдивих відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 08 червня 2015 року та зобов'язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за його заявою від 08 червня 2015року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015року задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 30 червня 2015року та зобов'язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявою ОСОБА_3 від 30 червня 2015 року про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов'язано компетентних осіб прокуратури Харківської області протягом 24 годин із моменту отримання копії даної ухвали внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 13 липня 2015 року про вчинення кримінального правопорушення прокурором прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_5 під час судового розгляду цивільної справи № 638/22211/14-ц Дзержинським районним судом м. Харкова.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 22 липня 2015 року та зобов'язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявою ОСОБА_3 від 22 липня 2015 року про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 14 серпня 2015 року та зобов'язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за його заявою від 14 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове розслідування.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 28 вересня 2015 року та зобов'язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявою ОСОБА_3 від 28 вересня 2015 року про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов'язано компетентних осіб прокуратури Харківської області протягом 24 годин з моменту отримання копії даної ухвали внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 20 листопада 2015 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_3 про зобов'язання уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і зобов'язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 14 грудня 2015 року щодо можливого вчинення кримінального правопорушення про невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, за що передбачено відповідальність за ст. 382 КК України.

У подальшому прокуратурою Харківської області на адресу позивача були направлені відповіді про те, що на підставі ухвал суду першої інстанції зареєстровані кримінальні провадження.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю працівників відповідача, не звернув уваги на те, що такі неправомірні дії органу дізнання, попереднього (досудового) слідства були встановлені преюдиційними судовими рішеннями.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 ст. 1176 ЦК України - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Апеляційний суд не обґрунтував, чому не може бути підставою для відшкодування шкоди ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року, 08 травня 2015 року, 18 червня 2015 року, 10 липня 2015 року, 13 липня 2015 року, 31 липня 2015 року, 27 серпня 2015 року, 08 жовтня 2015 року, 10 грудня 2015 року, 29 грудня 2015 року, якими встановлена протиправна бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області у частині невиконання своїх службових обов'язків.

Разом із тим, відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, визначених ч. 3 ст. 335 ЦПК України, не може залишатись у силі і рішення районного суду.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таким чином, суди на порушення вищевказаних положень закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України на зазначене уваги не звернули та не визначились із складом осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України позивач формулює позовні вимоги і зобов'язаний зазначити належний склад відповідачів у позові, а суд згідно вимог п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України - уточнити склад осіб, які беруть участь у справі.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик