Справа №: 398/2842/17
провадження №: 4-с/398/81/17
УХВАЛА

Іменем України

"21" листопада 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрія скаргу Публічого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» на рішення державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачеві, де заінтересованою особою є ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Представник Публічого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця від 30.06.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві. Свої вимоги мотивує тим, що 15.08.2012 року Олександрійським районним судом Кіровоградської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 65 138, 14 грн, який був поданий банком на виконання. В поданій до органу ДВС заяві про відкриття виконавчого провадження представником стягувача було надано інформацію про наявність у боржника нерухомого майна, що перебуває в іпотеці банку, з наданням копії іпотечного договору. Не здійснивши всіх необхідних дій для виконання рішення суду, державним виконавцем 30.06.2017 року було винесено оскаржувану постанову. Про вказану постанову банк дізнався 07.08.2017 року та звернувся до суду за захистом своїх прав з даною скаргою.

Представник Публічого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в судовому засіданні вимоги за скаргою підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ній.

Державний виконавець в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що всі необхідні дії для виконання рішення суду ним були здійснені та у зв»язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення ним було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Також пояснив, що здійснити реалізацію квартири, яка є власністю ОСОБА_3 не представилось можливим з тих причин, що у ній зареєстровані малолітні діти (племінники боржника) та у зв»язку з вказаними обставинами Олександрійська міська рада, як орган опіки та піклування не надала згоду на реалізацію квартири.

ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, ща на виконанні у Олександрійському міськрайонному відділі ДВС перебував виконавчий документ № 2/1118/917/12, виданий 15.08.2012 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення із ОСОБА_3 на користь Публічого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 65 138, 14 грн та судових витрат в розмірі 651 грн 39 коп.

24.04.2014 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження № 43062438 та запропоновано боржнику виконати рішення суду до 30.04.2014 року.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_3 у добровільному порядку рішення суду, державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та з метою виявлення майна на яке можливо звернути стягнення державним виконавцем періодично робились запити до Державної інспекції сільського господарства, банківських установ, Державної податкової служби, Пенсійногог фонду України, Центру зайнятості, Державної фіскальної служби України, Регіонального сервісного центру МВС у Кіровоградській області, перевірялась інформація по Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснювались виходи за місцем проживання боржника з метою виявлення належного їй майна, але вжиті заходи виявились безрезультатними .

Також з метою виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арештна квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, але здійснити її реалізацію державний виконавецю був позбавлений можливості, оскільки у вказаній квартирі зареєстровані малолітні діти (племінники боржника) та у зв»язку з вказаними обставинами Олександрійська міська рада, як орган опіки та піклування не надала згоду на її реалізацію .

30.06.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, яка мотивована тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення , а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (а.с.3).

Враховуючи, що в судовому засіданні державним виконавцем було доведено, що ним з метою виконання рішення суду було здійснено всі можливі заходи для виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, але ці заходи виявилися безрезультатними, суд дійшов висновку, що державним виконавцем правомірно було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Керуючись ст.ст. 383, 384 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

У задоволенні вимог за скаргою Публічого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції протягом п»яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Т.А.Бугайченко