Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 321/1702/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Олійник М.Ю.
Провадження № 22-ц/778/1376/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Бєлка В.Ю.

При секретарі: Бєловій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.01.2014 року по справі № 321/2391/13-к встановлено вину ОСОБА_3 у порубці 821 дерева, які знаходились на ділянці захисного лісового насадження залізниці перегону «ст. Бурчак - ст. Пришиб», внаслідок чого відповідачем інтересам ДП «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізька дистанція захисних лісонасаджень» була завдана матеріальна шкода на загальну суму 187 447 грн. Згідно зазначеної ухвали дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду. Цією ж ухвалою ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 246 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 0000074 у відношенні ОСОБА_3 за ст. 246 КК України було закрито. Вказана ухвала суду оскаржена не була та набрала законної сили. При цьому, матеріальна шкода, завдана інтересам ДП «Придніпровська залізниця», на загальну суму 187 447 грн. відшкодована не була.

Позивач вважає, що перебіг позовної давності необхідно обчислювати з 16.01.2014 року, тобто з моменту винесення ухвали Михайлівським районним судом Запорізької області, якою було встановлено факт заподіяння матеріальної шкоди ДП «Придніпровська залізниця» на загальну суму 187 447 грн., тобто встановлено порушення прав позивача, та визначена особа, яка вчинила кримінальне правопорушення - ОСОБА_3

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 187 447 грн.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із положень ст.ст. 257, 267 ЦК України, визнав заявлені позовні вимоги обґрунтованими та вважав за необхідне відмовити у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів і в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 грудня 2013 року ОСОБА_3 була написана заява про його згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (а.с. 21).

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року по справі № 321/2391/13-к, провадження № 1-кп/321/23/2014, ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 246 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження № 0000074 у відношенні ОСОБА_3 за ст. 246 КК України закрито (а.с. 20).

Зі змісту вищевказаної ухвали суду вбачається, що органами досудового розслідування встановлено, що в період з 2 по 11 грудня 2008 року ОСОБА_3, порушуючи природоохоронне законодавство України, не маючи дозволу на порубку дерев, ввів в оману громадян: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, доручивши їм провести порубку лісозахисних насаджень, які належали ДП «Придніпровська залізниця» в районі перегону «ст. Бурчак - ст. Пришиб», 1169 залізничного км, пікет № 4-10, який розташований в Михайлівському районі Запорізької області. На підставі злочинних дій ОСОБА_3 зазначеними особами була проведена вирубка дерев лісозахисних насаджень в смузі відводу залізничної дороги, а саме, 821 дерев діаметром від 20 см до 100 см різноманітних порід.

Тим самим ОСОБА_3 порушив ст.ст. 68, 211 Земельного кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 24, 39 Лісового кодексу України, п. 7 «Положення про порядок поділення лісів на категорії та виділення особо захисних лісних ділянок», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16 травня 2007 року.

Внаслідок порубки 821 дерева, які знаходились на ділянці захисного лісового насадження залізниці перегону «ст. Бурчак - ст. Пришиб», інтересам ДП «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізька дистанція захисних лісонасаджень» була завдана матеріальна шкода на загальну суму 187 447 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 246 КК України, як незаконна порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.

Відповідно до клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності від 27.12.2013р., цивільний позов у кримінальному провадження заявлений не був (а.с. 41-42).

За роз'ясненнями п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Закриття провадження по кримінальній справі у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, не звільняє особу від обов'язку відшкодувати в установленому законом порядку матеріальні збитки, завдані нею державним, громадським організаціям або громадянам. Закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності, а ухвала про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вищевказана ухвала Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 січня 2014 року є належним та допустимим доказом, що підтверджує заподіяння позивачу шкоди в розмірі 187 447 грн.

При вирішенні спору в суді першої інстанції відповідач посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду, та просив його застосувати, про що надав письмову заяву (а.с. 43).

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

З клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності від 27.12.2013р. вбачається, що про скоєння кримінального правопорушення та завдання шкоди позивачу стало відомо в грудні 2008 року, про що свідчить: складений акт про лісопорушення № 18 від 03 грудня 20008 року; протокол огляду місця події від 11 грудня 2008 року, яким зафіксовано проведення вирубки 821 дерева лісозахисних насаджень в смузі відводу залізничної дороги в районі перегону «ст. Бурчак - ст. Пришиб», 1169 залізничного км, пікет № 4-10, який розташований в Михайлівському районі Запорізької області; довідка щодо матеріальної шкоди (а.с. 41-42).

Суд дійшов правильного висновку, що прийняття постанови про порушення кримінальної справи або внесення відомостей до ЄРДР, проведення досудового розслідування, розгляд клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи відомостей про спричинення шкоди, здатних підтвердити факт початку перебігу строку позовної давності.

З даним позовом ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звернулося до суду 13 грудня 2016 року (а.с. 22, 23), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності від часу, коли позивач мав можливість довідатись про порушення права та заподіяння шкоди (грудень 2008 року). Обставин, які б свідчили про переривання строку позовної давності, при розгляді справи судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Докази та обставини, на які посилаються представники ПАТ «Українська залізниця» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 січня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: