№ 207/2386/17
№ 2/207/1451/17
13 грудня 2017 року м. Кам'янське
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Юрченко І.М.,
при секретарі Сівачук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради, державний нотаріус Першої Кам'янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новікова Л.В. про визнання права власності на нерухоме майно,
Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що 12 грудня 1996 року її батько ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_5 на підставі рішення НОМЕР_1 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 (м.Дніпродзержинськ), та в подальшому проживали разом в даній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, а ОСОБА_5 після його смерті фактично прийняла спадщину та продовжувала проживати в даній квартирі.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_5, яка на час смерті проживала в АДРЕСА_4, разом з рідним братом ОСОБА_1- ОСОБА_6.
ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 передчасно помер, і після його смерті позивачка ОСОБА_1 випадково в квартирі, де раніше проживала її мама, а після її смерті залишився проживати її брат натрапила на заповіт мами ОСОБА_5 Згідно даного заповіту від 05.01.1998 року посвідченого державним нотаріусом 1-ої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Сисойкіной Н.М., мати заповідала їй та її братові ОСОБА_6, який мешкав на той час разом з нею, усе майно де б воно не було, та з чого б воно не складалося в рівних долях кожному. Про існування даного заповіту на час смерті матері ОСОБА_1 нічого відомо не було, і вона вважала що заповіт був тільки на її брата, тому до нотаріальної контори одразу не звернулася.
Знайшовши вище вказаний заповіт з метою отримання спадщини після матері та брата позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першої кам'янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. При зверненні їй стало відомо, що до нотаріальної контори після смерті її брата ОСОБА_6 за отриманням спадщини після померлого, звернувся його син ОСОБА_2, який є спадкоємцем першої черги, а в отриманні свідоцтва на право спадщини після її матері ОСОБА_5 нотаріусом позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку з тим, що начебто не підтверджується факт родинних стосунків між її батьком ОСОБА_4 та її матір'ю ОСОБА_5.
ОСОБА_1 позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, і тому вимушена звертатися за захистом законних прав до суду.
На підставі викладеного позивачка просила визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 та спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (м. Дніпродзержинську) загальною площею 42,3 кв.м. і житловою площею 26,8 кв.м. з подальшою реєстрацією в реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Представник позивача ОСОБА_8 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, та за відсутністю його довірителя, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст.74 ч.5, ч.8 ст.76 ЦПК України, судовим викликом за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник третьої особи - департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутністю їх представника.
Державний нотаріус Першої Кам'янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутністю їх представника.
Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1996 року, батько позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_4 та мама ОСОБА_5 на підставі розпорядження від 12.12.1994 року НОМЕР_1 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5
Згідно з технічним паспортом власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (ар.с.10-11).
Відповідно до інформації наданої директором обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» Івашиною О.В. за №340 від 14.03.2017р. (ар.с.95), право власності на квартиру АДРЕСА_3 було зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 12.12.1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі, згідно розпорядження від 12.12.1994р. за НОМЕР_1.
Факт належності на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_3 також підтверджується листом обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за №1307 від 12.12.2017р. (ар.с.161).
Відповідно до свідоцтва про смерть від 08.04.1995 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року (ар.с.14), а ОСОБА_5 після його смерті фактично прийняла спадщину та продовжувала проживати в АДРЕСА_6, що підтверджується довідкою виданою ТОВ «ЕРЦ КП» від 13.03.2017 року (ар.с.17).
Відповідно до свідоцтва про смерть від 24.07.2012 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (ар.с.15).
Відповідно до копії заповіту від 05.01.1998 року посвідченого державним нотаріусом 1-ої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Сисойкіной Н.М., ОСОБА_5 заповідала усе своє майно де б воно не було, та з чого б воно не складалося в рівних долях кожному ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (ар.с.12).
Відповідно до свідоцтва про смерть від 03.09.2016 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року (ар.с.13).
У судовому засіданні також було встановлено, що відповідно до рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 28 квітня 2017 року №207/621/17 ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_5. Дане рішення набрало законної сили 10 травня 2017 року (ар.с.89).
Позивачка звернулася до нотаріальної контори (ар.с.93), але відповідно до постанови від 30.06.2017 року державного нотаріуса Першої кам'янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новікової Л.В., ОСОБА_1 було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що не підтверджується факт родинних відносин (ар.с.8, 94).
Той факт, що позивачка ОСОБА_1 є донькою померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 року, в графі батько зазначений «ОСОБА_4», в графі мати зазначена «ОСОБА_5» (ар.с.16).
Відповідно до свідоцтва про шлюб, 14.02.1981 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила своє прізвище з «ОСОБА_10» на «ОСОБА_10» (ар.с.16).
Відповідно до копії спадкової справи №163/2017 після смерті ОСОБА_5 інші особи окрім позивачки з заявами про прийняття спадщини не зверталися та на момент смерті з ОСОБА_5 проживав її син ОСОБА_6 (ар.с.76-96).
Відповідно до копії спадкової справи №15/2017 після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини звернувся син ОСОБА_6 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (ар.с.61-75).
Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до роз'яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
За положеннями ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до вимог ст.1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Заперечень проти позову відповідачем не надано, тому оскільки відповідачем жодна з обставин, зазначених за текстом позовної заяви не оспорюється, їх наявність слід вважати доведеною. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 74, 208, 209, 212-215, 218 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради, державний нотаріус Першої Кам'янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новікова Л.В. про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 та спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7 і житловою площею 26,8 кв.м. з подальшою реєстрацією в реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач та треті особи можуть оскаржити рішення на загальних підставах шляхом подання до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.
Суддя І.М. Юрченко