Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/1346/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Провадження № 22-ц/778/3955/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» то Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННА», ОСОБА_4, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом про солідарне стягнення з ТОВ «ІННА», ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Посилався на те, що 20.09.2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», та у відповідності до ст. 512-514 ЦК України правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (далі - Банк)) та ТОВ «ІННА» було укладено кредитний договір № СМ-200/072/2005.

Згідно з умовами кредитного договору та кредитних заявок, Банк здійснив видачу кредитних коштів ТОВ «ІННА» в сумі 243 825,71 грн. Призначення кредиту - на придбання нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.1 Частини № 2 кредитного договору Банк надає позичальнику кредит, що визначений у частині № 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому договорі.

Згідно п. 1.4 частини № 1 кредитного договору було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,5% та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.)

Відповідно до п. 1.5 (з підпунктами) кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк передбачений в графіку платежів. Датою остаточного повернення кредиту є 19.09.2012 року.

Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний заплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Позичальником всупереч умовам кредитного договору зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються.

Так, згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 12.11.2014 року склала: 108 957,25 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 12 968,17 грн. - сума заборгованості за процентами, 13 979,67 грн. - пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1 % на кожний день прострочення сплати кредиту та відсотків, а всього - 135 905,09 грн.

В якості забезпечення виконання кредитного договору, 21.12.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR-200/072/2005/1, та договір поруки № SR-200/072/2005/2 з ОСОБА_4, за умовами яких поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі таких зобов'язань, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і в порядку, передбаченими в кредитному договорі.

Відповідно до п. 1.2 договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, а це означає, що кредитор (Банк) може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до всіх одночасно.

Згідно п.п. 3.2, 3.4 договорів поруки у випадку не виконання позичальником боргових зобов'язань перед Банком за кредитним договором, поручитель зобов'язаний здійснити виконання боргових зобов'язань, в обсязі заявленому Банком протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги.

Посилаючись на зазначені обставини, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просив суд:

- стягнути солідарно з ТОВ «ІННА» та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-200/072/2005 від 20.09.2005 року в розмірі 135 905,09 грн. та судовий збір в сумі 3 654 грн.

- стягнути солідарно з ТОВ «ІННА» та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-200/072/2005 від 20.09.2005 року в розмірі 135 905,09 грн. та судовий збір в сумі 3 654 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ «ІННА» та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-200/072/2005 від 20.09.2005 року в розмірі 135 905,09 грн., що складається з 108 957,25 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 12 968,17 грн. - сума заборгованості за процентами, 13 979,67 грн. - пеня, та судовий збір в сумі 3 654 грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ «ІННА» та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-200/072/2005 від 20.09.2005 року в розмірі 135 905,09 грн., що складається з 108 957,25 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 12 968,17 грн. - сума заборгованості за процентами, 13 979,67 грн. - пеня, та судовий збір в сумі 3 654 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

ТОВ «ІННА» та ОСОБА_4 рішення суду не оскаржили.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За нормами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Як зазначалося вище, ТОВ «ІННА» та ОСОБА_4 рішення суду не оскаржили, оскаржив рішення лише ОСОБА_3, а тому апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № СМ-200/072/2005 від 20.09.2005 року та судового збору з ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, суд виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 1054, 1050 ч. 2 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За нормами ст.ст. 526, 611, 623, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

За правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.09.2005р. між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інна» (позичальник) був укладений кредитний договір № СМ-200/072/2005 від 20.09.2005р. (а.с. 4-10).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 243 825,71 грн., а позичальник - прийняти його та належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі.

Згідно із п. 1.2 кредитного договору, позичальник зобов'язався використати кредитні кошти: перший транш у сумі 173 228,00 грн. - на придбання нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення X літ. А-4 загальною площею 205,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу об'єкта права комунальної власності № 124 від 16.08.2005р.; другий транш в сумі 70 597,71 - на поповнення обігових коштів.

За положеннями п. 1.4 частини № 1 кредитного договору було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,5% та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

Відповідно до п. 1.5 (з підпунктами) кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк передбачений в графіку платежів.

Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний заплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

Строк повернення кредиту - до 19.09.2012р. (п. 1.6.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.9 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також невиконання позичальником чи майновим поручителем умов договору іпотеки. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 7 банківських днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги.

Згідно до застереження-2 до п. 1.9 кредитного договору, вимога про дострокове виконання кредитних зобов'язань вважається надісланою в день її направлення на адресу позичальника, що зазначена к кредитному договорі. До направлення вимоги на адресу позичальника поштою прирівнюється також їх вручення позичальнику чи його представникам під розписку.

Згідно із п. 7.2 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, включаючи всі додатки до нього, і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору в повному обсязі.

21.12.2009р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інна» був укладений додатковий договір № 4 до кредитного договору, яким викладено графік платежів в новій редакції (а.с. 110).

Всупереч умовам кредитного договору позичальник зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.11.2014р. становить: 108 957,25 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12 968,17 грн. - сума заборгованості за процентами; 13 979,67 грн. - пеня, а всього - 135 905,09 грн. (а.с. 13).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 21.12.2009р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № SR-200/072/2005/1, та договір поруки № SR-200/072/2005/2 з ОСОБА_4, за умовами яких поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань (а.с. 11, 12).

Відповідно до п. 1.2 вказаних договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до всіх одночасно.

Згідно п.п. 3.2, 3.4 договорів поруки, у випадку не виконання позичальником боргових зобов'язань перед Банком за кредитним договором, поручитель зобов'язаний здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі заявленому Банком протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги.

Банком позичальнику та обом поручителям були направлені вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором № CM-SME200/072/2005 від 20.09.2005р., що укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Інна», в повному обсязі від 09.06.2010р. № 22-2/719651, № 22-2/719652, № 22-2/719653 (а.с. 103, 104, 105 відповідно).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.03.2013 року по справі № 31/5009/2482/11 встановлено, що 27.01.2011р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інна» ОСОБА_3 отримав від ПАТ «ОТП Банк» досудову вимогу № 22-2/719651 від 09.06.2010р. щодо дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором № CM-SME200/072/2005 в повному обсязі, а саме: суми кредиту 121 912,73 грн., відсотків у сумі 3 983,03 грн., пені у сумі 1 115,00 грн. Цього ж дня досудові вимоги № 22-2/719652 від 09.06.2010р. та № 22-2/719653 від 09.06.2010р. отримали поручителі за договорами поруки, укладеними з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в забезпечення погашення кредиту по кредитному договору № CM-SME200/072/2005 від 20.09.2005р., укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Інна» (а.с. 143-155).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зміст вимог Банку від 09.06.2010р. дає підстави для висновку, що Банк, набувши право вимагати дострокового повернення всього кредиту за умовами кредитного договору, змінив строк виконання позичальником основного зобов'язання.

Вимог до поручителя ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня настання строку повернення всього кредиту Банк не заявив. До суду з цим позовом Банк звернувся лише 20.02.2015 року (а.с. 1-2).

Отже, Банк звернувся до суду з позовом до поручителя вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, то право кредитора і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються.

У зв'язку з цим, зобов'язання поручителя ОСОБА_3 за договором поруки № SR-200/072/2005/1, що укладений 21.12.2009р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, припинились відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає встановленим, що Банк, як кредитор, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до умов кредитного договору, не пред'явив вимоги до поручителя ОСОБА_3 про виконання ним зобов'язань поручителя. Отже, вимоги Банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду на підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору з ОСОБА_3 з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на порушення прав інших відповідачів - ТОВ «ІННА» та ОСОБА_4 не можуть бути підставою для скасування рішення суду в повному обсязі, для закриття провадження у справі, оскільки останні, відносно яких також ухвалено рішення суду, його не оскаржили, а ОСОБА_3 як співвідповідач не має повноважень щодо оскарження рішення від їх імені.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2015 року у цій справі скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № СМ-200/072/2005 від 20.09.2005 року та судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» відмовити.

В іншій частині рішення у цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: