Справа № 133/3413/15-ц Провадження № 22-ц/772/1790/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді Голота Л.О.

суддів: Сопрун В.В., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.

з участю: позивача відповідача ОСОБА_2

відповідача позиваа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, припинення стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, визнання акту по факту проживання недійсним, визнання дій протиправними, відібрання та повернення малолітньої дитини за попереднім місцем проживання, відшкодування моральної шкоди та стягнення заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з матірю, стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити її від сплати заборгованості по аліментах в сумі 7 606 гривень за період з 01 липня 2015 року по 01 лютого 2016 року та припинити стягнення з неї на користь ОСОБА_3 на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

ОСОБА_3 у свою чергу звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про скасування акту про факт проживання, визнання дій протиправними, відібрання та повернення малолітньої дитини за попереднім місцем проживання, відшкодування моральної шкоди та стягнення заборгованості по аліментах мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 16 березня 2011 року шлюб між ним та ОСОБА_5А. було розірвано. При розгляді справи судом було встановлено, що малолітня донька проживає разом з ним. Заперечень по встановленню даного факту від ОСОБА_2 не надходило, клопотання про зміну місця проживання малолітньої дитини до Козятинського міськрайсуду не заявлялись тому в рішенні суду не було зазначено про факт проживання дитини з ним.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_2.

Стягувато з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у тверді грошові сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнення проводиться з часу звернення до суду - 23.12.2015.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах стягнення суми за один місяць.

Припинено з 23.12.2015 стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

В решті позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5429,15 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судового збору. Виконавчий лист №209/4490/12-ц виданий Козятинським міськрайонним судом про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку відізвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з часу звернення до суду 23.12.2015 року та ухвалити нове рішення, про стягнення з нього аліментів, починаючи з дня проголошення рішення. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 21914,50 грн., відповідно до довідки про заборгованість по сплаті аліментів, виданої Козятинським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач - відповідач ОСОБА_2в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи виконавчого комітету Козятинської міської ради, як органу опіки та піклуванняв судове засідання не з»явився, про день та час розгляду у відповідності до п. 5 ст. 76 ЦПК України був повідомлений своєчасно та належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2000 року, який відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду від 16.03.2011 було розірвано. (т. 1 а.с. 8).

Від спільного проживання народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (т.1 а.с.16)

Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з батьком та його новою сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до довідки квартального комітету №9 родина ОСОБА_3 складається з дружини, сина та доньки ОСОБА_4 (т.2 а.с.5)

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 26.03.2013 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(т.1 а.с. 9)

Відповідно до довідки квартального комітету №1 виданої 08.12.2015 родина ОСОБА_2. складається з чоловіка та доньки ОСОБА_4В.(т.1 а.с.12 )

Опитана малолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні суду вказала, що проживає та бажає проживати з матір'ю.

Опитана в судовому засіданні в якості спеціаліста психолог ОСОБА_7, суду пояснила, що вона спілкувалась з батьком та матір'ю дитини, а також з самою дівчинкою про перебування з матір'ю. Дитина знаходиться в перехідному віці і їй потрібно більше спілкування та уваги. В даний період найкращим другом для дівчинки стала мама. Яскраві спогади з життя краще згадуються дитиною при проживанні з матір'ю. В дівчинки стан емоційно стабільний, психологічно сприятливий для проживання з матір'ю. Нею були використана проективна методика «Малюнок сім'ї » в якій визначено взаємовідносини між членами родини і стан дівчинки , а також проективна методика Люшера - кольоровий фон , де визначається тривожність, збудженість.

На Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради розглянуто питання та прийнято рішення № 144 від 15.05.2017 року щодо зміни місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем реєстрації та проживання матері за адресою м. Козятин ,вул. Незалежності, 56/1 , що підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини при Козятинській міській раді №10 від 25.04.2017 (т.2 а.с.107,108).

Також обстежено житлово- побутові умови проживання ОСОБА_2 В ході обстеження , комісійно встановлено , що у матері малолітньої ОСОБА_2 створені всі відповідні умови для життя, навчання та гармонійного розвитку дитини.(т.2 а.с.109)

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив виключно з інтересів самої малолітньої дитини, враховуючи особливі потреби дитини пов'язані з її віком та те, що дитині більш необхідна материнська турбота і піклування, а також того, що малолітній ОСОБА_4 виповнилось 13 років, внаслідок чого вона набула право на висловлення особистої думки щодо місця проживання, і відповідно до пояснень дитини , яка була опитана в судовому засіданні, малолітня ОСОБА_4, бажає проживати з матір'ю. Оскільки малолітня ОСОБА_8 проживає з матірю з 2 липня 2015 року, то ОСОБА_2 має право на отримання аліментів на свою користь на утримання доньки. Суд першої інстанції враховував матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_3, він є приватним підприємцем та платником єдиного податку фізичної-особи підприємця, має мінливий дохід, на його утримання знаходиться малолітний син, працездатний, з врахуванням того, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. N 1801-VIII встановлена сума прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, яка становить на час розгляду справи 1689 грн., то він спроможний сплатити аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно.

Задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що згідно з рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, 01 серпня 2003 року народжені в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 17 грудня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. У звязку з несплатою аліментів виникла заборгованість з 01.07.2015 по 23.12.2015 та підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в сумі 5429,15 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє заперечення апелянта з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності та обґрунтованості рішення суду.

Доводи апелянта про те, що малолітня ОСОБА_4 не проживала з липня 2015 року з матірю ОСОБА_2А спростовується поясненнями як позивача по первісному позову так і самої малолітньої ОСОБА_4, а також довідкою квартального комітету №1 виданої 08.12.2015, про те, що родина ОСОБА_2 складається з чоловіка та доньки ОСОБА_4В.(т.1 а.с.12 ), а також довідки про склад сімї від 17.07.2015 року.(т.1 а.с. 218)

Заперечення апелянта у цій частині не знайшли свого підтвердження, крім того спростовуються висновком №10 від 25.04.2017 року комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради про зміну місця проживання малолітньої ОСОБА_4.(т. 2 а.с. 108)

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта щодо наявності підстав для визнання недійсним акту по факту проживання дитини разом з матір»ю від 08.12.2015 року, оскільки даний документ не є рішенням суб»єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов»язків для осіб , місце проживання яких перевірялось, а тому не може бути оскаржений в суді та визнаватись недійсним, а отже даний документ був вірно взятий до уваги та оцінений судом як доказ, відповідно до вимог ст.ст. 57-59, 212 ЦПК України./ т1.а.с.13/

Наявність у ОСОБА_3 посвідчення батька багатодітної сім»ї не спростовує того факту, що донька ОСОБА_4 з липня 2015 року проживає разом з матір»ю, оскільки при прийнятті рішення про продовження строку дії посвідчення дійсність фактичного місця проживання дитини не перевіряється.

Беручи до уваги покази, допитаних у суді свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які підтвердили факт проживання дитини з матір»ю з літа 2015 року, пояснення дитини ОСОБА_4В, яка також зазначила, що проживає з мамою з літа 2015 року, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції вірно оцінив наявні у справі докази та дійшов мотивованого висновку, що дитина ОСОБА_4 з липня 2015 року проживає з матір»ю.

Згідно ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв»язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Враховуючи ту обставину, що заборгованість за аліментами виникла з липня 2015 року, тобто з того часу коли дитина перейшла проживати до матері, яка повністю утримує доньку, суд першої інстанції вірно надав істотного значення цій обставині та звільнив позивачку від її сплати саме з 23.12.2015 року ( з дня звернення до суду).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не вказав доводів, що не були враховані судом першої інстанції та не були досліджені чи проігноровані при ухвалені судом рішення та не довів, що його або дитини права та охоронювані законом інтереси порушені.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ) та інших законах України у логічно-смисловом у зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо неопосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл,

що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції ( 254к/96-ВР) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Таким чином, необхідною передумовою для задоволення позову є встановлення факту порушення прав особи, що апелянтом доведено не було.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, про часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3

Норми матеріального і процесуального права судом першої інстанції застосовані правильно.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.О. Голота

Судді Т.О. Денишенко

ОСОБА_12

/підписи/

Згідно з оригіналом: