02 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - Городоцький районний відділ державної виконавчої служби територіального управління юстиції Львівської області, про звільнення майна з-під арешту,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Городоцький районний відділ державної виконавчої служби територіального управління юстиції Львівської області, про звільнення майна з-під арешту.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що за умовами кредитного договору від 21 березня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, останній отримав кредит у розмірі
25 000 дол. США на умовах, визначених договором.
Виконання умов кредитного договору забезпечено договором іпотеки, предметом якого є належний ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 будинок АДРЕСА_1.
ПАТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що постановою державного виконавця ВДВС Городоцького РУЮ Львівської області серії ВП № 722 від 27 квітня 2011 року накладено арешт на все майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4, в тому числі і на його частку в будинку, що є предметом іпотеки.
Посилаючись на те, що державна виконавча служба не мала права в силу ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 16 Закону України «Про іпотеку» звертати стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, що не є заставодержателями, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Городоцького РУЮ серії ВП № 722 від 27 квітня 2011 року, майно, належне на праві власності ОСОБА_4
Заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від
30 серпня 2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Сокуренко Н.В. просить скасувати заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не є власником чи володільцем арештованого нерухомого майна, звернення стягнення на таке майно не відбулося, майно надалі залишається в іпотеці, а крім цього ще й під арештом. На час розгляду справи відсутні рішення судів про звернення стягнення на іпотечне майно чи стягнення заборгованості по кредиту.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитну угоду № Є/V3661 за умовами якої останній отримав кредит у розмірі 25 000 дол. США на умовах, визначених угодою.
Виконання умов кредитної угоди забезпечено договором іпотеки від
21 березня 2008 року згідно із яким ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 передали в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 175,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про спадщину за законом, виданого Городоцькою державною нотаріальною конторою 16 березня 1985 року за реєстровим номером 810.
Постановою державного виконавця ВДВС Городоцького РУЮ від
27 квітня 2011 року в межах виконавчого провадження № 722 накладено арешт на все належне ОСОБА_4 нерухоме майно. Дане обтяження зареєстроване у єдиному реєстрі заборон відчуження обʼєктів нерухомого майна.
Відповідно до абз. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Згідно з ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», чинної на час виникнення спірних правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю
Згідно розʼяснень викладених в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки встановили, що накладений державним виконавцем арешт на майно, яке є предметом іпотеки, не порушує права ПАТ КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя, оскільки зареєстроване 21 березня 2008 року у Державному реєстрі іпотек обтяження за ПАТ КБ «Приватбанк» та має вищий пріоритет при виконанні рішень судів перед іншими стягувачами. Крім цього, встановлено, що ОСОБА_4 заперечував у задоволенні вимог інших кредиторів за рахунок предмета іпотеки.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 серпня
2016 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 22 лютого
2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, відхилити.
Заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від
30 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від
22 лютого 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - Городоцький районний відділ державної виконавчої служби територіального управління юстиції Львівської області, про звільнення майна з-під арешту залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко