Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/2972/15-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

Головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року під головуванням судді Тимошенка А.О.

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом. Банк просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №ZRRWG4 від 17.03.2008 року в розмірі 79991 гривня 23 копійки, що утворилася станом на 17.12.2015 року і складається із заборгованості по кредиту - 14178 гривень 09 копійок, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 30713 гривень 14 копійок, пені за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 35100 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 17.03.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено у письмовій формі кредитний договір, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 14736 гривень до 17.03.2033 року, а відповідач зобовязувався щомісячно повертати кредит та сплачувати кошти за користування ним в розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував та допустив заборгованість зі сплати кредиту. В такому разі за умовами кредитного договору йому нараховувались відсотки у подвійному розмірі та пеня.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZRRWG4 від 17.03.2008 року в розмірі 573 гривні 39 копійок, що виникла станом на 17.12.2015 року, і складається із заборгованості по кредиту та відсотків.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позов в повному обсязі. На думку апелянта, зміна курсу долара США до гривні та зміна облікової ставки НБУ були обгрунтованими та правомірними. Стосовно збільшення відсотків по кредиту, то відповідачу направлявся лист повідомлення про це, відомостей про непогодження відповідача з новими умовами до Банку не надходило.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню підлягають лише несплачені відповідачем платежі за лютий, квітень 2009 року та квітень 2015 року.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №ZRRWG4 (а.с.7-9),за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на оплату чергових страхових платежів в розмірі 14736 гривень до 17.03.2033 року зі сплатою коштів в розмірі 1,25% на місяць (15% річних) на суму залишку заборгованості по кредиту, а відповідач зобов»язувався щомісячно повертати кредит та сплачувати кошти за користування кредитом. Щомісячний платіж за кредитом становив 191 гривню 13 копійок, що складався з заборгованості по кредиту та відсотків за його використання. Даний платіж повинен був зараховуватися на рахунок №6382.

Зазначений договір є чинним.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.525,526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобовязання не допускається.

В даному випадку, представник відповідача не заперечує факту несплати останнім декількох чергових платежів, а отже, факту неналежного виконання умов договору.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України.)

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до наданого Банком розрахунку із врахуванням першочергової відсоткової ставки по кредиту, загальний розмір заборгованості становить 52937,82 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту 14710,08 грн., заборгованість за відсотками 15983,63 грн., пеня -22244,11 грн. Зазначений доказ відповідачем не спростований.

Тому, розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками апеляційний суд вважає доведеним належним чином.

Разом з тим, із вказаного розрахунку вбачається, що пеня обрахована Банком за весь період прострочення.

У правовій позиції, викладеній у справі №6-100цс14 Верховний Суд України роз»яснив, що за правилами п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

У зв»язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку про обмеження розміру пені річним терміном з дня звернення до суду, що буде складати 6382,18 грн.

За таких обставин та відповідно до п.1ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову в сумі 37770,09 грн.( 14710,08 грн.+ 15983,63+6382,18).

Крім того, пропорційно до розміру задоволеної суми відшкодуванню підлягають понесені Банком витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року скасувати, постановивши нове.

Позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 37770,09 грн. заборгованості за кредитним договором та 1276,9 понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 02.01.2018 року.