АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/754/17 Головуючий 1 інст. Богдан М.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 09 листопада 2016 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, усунення від спадкування, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнень просила встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_4 з 1999 року по день його смерті 31 травня 2015 року; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4; визнати за нею право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 разом зі спадкоємцями першої черги; усунути від спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 його онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 31 травня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з померлим ОСОБА_4 вона проживала однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу протягом 16 років до моменту смерті чоловіка 31 травня 2015 року.

ОСОБА_1 вказувала, що незадовго до смерті ОСОБА_4 захворів туберкульозом легенів, але жоден із родичів не поцікавився його станом здоровя, не надали допомоги, тому вважає, що онуки повинні бути усунені від спадкування, оскільки взагалі не піклувались життям дідуся та не бажали ані спілкування, ані надання будь-якої допомоги йому, похорони також відбувались без їх участі.

Позивач також зазначила, що оскільки вона прожила з покійним однією сімєю більше 16 років, то має право на спадкування після його смерті за законом разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з 07 травня 2008 року по день смерті ОСОБА_4, який помер 31 травня 2015 року.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень статей 1216, 1259, 1264 ЦК України, та тих обставин, що позивачем не був доведений факт знаходження спадкодавця у безпорадному стані та його потребу в сторонній допомозі, а за таких підстав немає підстав для зміни черговості спадкування. Допитані в судовому засіданні свідки лише підтвердили факт спільного проживання покійного та позивачки та зазначили, що ОСОБА_4 не потребував сторонньої допомоги.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 серпня 2014 року, видане відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, в якій він з 1998 року по день смерті - 31 травня 2015 року, був зареєстрований та постійно проживав.

Судом першої інстанції встановлено, що з травня 2008 року разом із ОСОБА_4 проживала ОСОБА_1 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

31 травня 2015 року ОСОБА_4 помер, про що зроблено й актовий запис про смерть № 8801 від 03 червня 2015 року, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1.

З постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 грудня 2015 року вбачається, що після померлого 31 травня 2015 року ОСОБА_4 надійшли заяви про прийняття спадщини: від ОСОБА_1, яка повідомила, що вона є цивільною дружиною; від ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 онука померлого, який діє за правом представлення після своєї матері ОСОБА_5, яка померла раніше; від ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 онуки померлого, яка також діє за правом представлення після своєї матері ОСОБА_5, яка померла раніше, а саме 01.08.2004 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У звязку з цим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діють за правом представлення після своєї матері ОСОБА_5, дочки померлого ОСОБА_4, яка померла раніше 01 серпня 2004 року, то вони є спадкоємцями першої черги.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 є спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4, яка не довела суду підстав, передбачених частиною 2 статті 1259 ЦК України, для одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Крім того, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємцями наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на предявлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_6