Справа № 266/4304/16-ц
Провадженя№ 2/266/232/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 квітня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г. при секретарі Циганковій М,М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право власності на житло -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В грудні 2016 року уточнив свої позовні вимоги.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є рідним сином ОСОБА_3, яка 21.07.2001 року уклала шлюб із ОСОБА_4, змінивши прізвище на «Цимбой». ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру належала квартира АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя. 29.12.2001 року померла його мати, ОСОБА_5 Після її смерті ОСОБА_1 залишився мешкати в квартирі разом із вітчимом, ОСОБА_4 та мешкав із ним спільно по день смерті спадкодавця ОСОБА_4 26.05.2015 року. Позивачу стало відомо, що власником квартири є ОСОБА_6, яка отримала свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2. Просить суд визнати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2, видане на імя ОСОБА_2 недійсним, визнати факт мешкання однією родиною більше ніж 5 років ОСОБА_4 та ОСОБА_1, визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.10.2016 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя. 26.10.2016 року вона зареєструвала рішення суду в відділі реєстрації Юридичного департаменту Маріупольської міської ради за №23. Відповідач ОСОБА_1, який є сином померлої дружини спадкодавця ОСОБА_4, був зареєстрований в квартирі 25.07.2003 року за заявою колишнього власника. ОСОБА_1 в належній їй квартирі не мешкає з 2014 року в звязку із участю в захопленні адміністративних будівельна території м. Маріуполь в складі сепаратистських угруповань. Його постійним місцем мешкання є Російська Федерація. Особистих речей в квартирі не має, він не несе витрат на утримання нерухомості. Просила визнати ОСОБА_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3, усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполь від 03.04.2017 року позов ОСОБА_1 залишений без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні участі не брали. В письмових заявах позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, зустрічний позов підтримали в повному обсязі, просили розглянути справу за їхньої відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкодавець ОСОБА_4 помер 26.05.2016 року (т. 1, а. с. 5)

За життя спадкодавцю належала квартира АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполь (а. с. 10-13).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкодавець ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі із рідною матірю ОСОБА_1, ОСОБА_5, з 21 липня 2001 року по 29 грудня 2001 року (а. с. 9)

За правилами ч. 3 ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполь №266/3623/16-ц від 05 жовтня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 проживала однією сімєю з ОСОБА_4 з січня 2004 року по день смерті останнього 26.05.2015 року та визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполь в порядку спадкування за законом, згідно з яким власником нерухомого майна стала ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 5-7, 9-11, 12).

Відповідно з положеннями ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із положеннями ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_1 був зареєстрований в належній ОСОБА_2Г, квартирі, за життя спадкодавця ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів 25 липня 2003 року (а. с. 3).

З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_1 03 серпня 2014 року перетнув державний кордон України в напрямку «Виїзд», перетинів державного кордону в напрямку «Вїзд» з зазначеної дати не було (т.2, а. с. 33)

Вказана відповідь дає суду підстави зробити висновок про відсутність ОСОБА_1 на території України з 03 серпня 2014 року та доводить відсутність в нього права вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, оскільки він не мешкав на момент відкриття спадщини з спадкодавцем та не звернувся до нотаріальної контори в встановленому законом порядку.

ОСОБА_2 доведено той факт, що вона є власником квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_1 згідно наданих суду доказів, відсутній в квартирі більше одного року, його особистих речей в квартирі не має та витрат по її утриманню він не несе, перебуваючи за межами території України.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 391, 392, 405, 1216, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. 150 ЖК України ст. ст. 61, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право власності на житло задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № 33, розташованої в будинку № 5 по вул. Лавицького в м. Маріуполі із наступним зняттям з реєстраційного обліку.

Відповідачем заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивачем на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.