Справа № 203/376/17
Провадження № 2-з/0203/32/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2017 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 Міхай до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропет-ровська від 06 березня 2017 року позовні вимоги задоволені.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення, яка ухвалою від 10 квітня 2017 року залишена без руху з наданням часу на усунення недоліків, після виконання вимог, ухвалою від 11 квітня 2017 року відкрито провадження за заявою про перегляд заочного рішення від 06 березня 2017 року, справу призначено до розгляду на 20 квітня 2017 року.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить суд заборонити здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно підприємства ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛЕКОПРО» ().

Заява мотивована тим, що на підставі заочного рішення від 06 березня 2017 року право власності на частку в статутному капіталі вказаного підприємства, яка належана відповідачу, перереєстрована за позивачем ОСОБА_2 Міхай. Відповідач позов не визнає, стверджує про недостовірність документів, наданих позивачем. У разі невжиття заходів забезпечення позову може відбутись подальша зміна учасників та керівника вказаного вище підприємства, що зробить в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Положеннями ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, зобовязанням вчинити певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою від 06 лютого 2017 р. відкрито провадження у цивільній справі № 203/367/17, ухвалою від 11 квітня 2017 року відкрито провадження за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Таким чином цивільна справа № 203/367/17 наразі перебуває в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Позовні вимоги ОСОБА_2 Міхай до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 стосувались звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності на частку у статутному капіталі вказаного підприємства в розмірі 100%. Згідно наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на цей час частка у статутному капіталі перереєстрована за позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України право на подання заяви про забезпечення позовних вимог мають всі учасники справи.

Заява відповідача про забезпечення позовних вимог відповідає вимогам ЦПК України, за її подання сплачено судовий збір у встановленому порядку та розмірах.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Частиною 1 ст. 380 ЦПК України передбачено, що питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. (ч. 2 ст. 380 ЦПК України) Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Таким чином, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки у разі невжиття заходів забезпечення позову, позивач може розпорядитись зареєстрованою за ним часткою, що зробить неможливим повороту виконання судового рішення у разі задоволення заочного рішення і наступної відмови в позові чи відмові в позові за рішенням суду апеляційної чи касаційної інстанції. Натомість у разі залишення заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2017 року в силі чи ухвалення аналогічного за змістом рішення, забезпечення позовних вимог не порушуватиме прав позивача за яким вже зареєстрована частка у статутному капіталі підприємства.

При цьому слід враховувати, що вказана заборона не зупиняє господарську діяльність підприємства, не обмежує його в розпорядженні майном. Крім того, з урахуванням доводів та пояснень відповідача у справі заходи забезпечення позову можуть бути змінені чи скасовані.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відомості про склад засновників та керівника юридичної особи підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 1. ст. 18 зазначеного Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

З урахуванням викладеного та керуючись абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 25, п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» слід заборонити проведення реєстраційних дій відносно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛЕКОПРО» ().

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151 153, ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі № 203/376/17 задовольнити.

Заборонити здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛЕКОПРО» ().

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

Строк предявлення ухвали до виконання до 14 квітня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Єдаменко