Справа № 473/3133/17
РІШЕННЯ

іменем України

"07" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 17 лютого 1995 року у виконавчому комітеті Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою, актовий запис №06. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

На сьогоднішній день відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів дружини та чоловіка, різні погляди на вирішення сімейних проблем, через що спільне подружнє життя неможливе. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України).

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 17 лютого 1995 року у виконавчому комітеті Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та Малою (після укладення шлюбу Грек) ОСОБА_3, актовий запис №06 (свідоцтво про шлюб І-ФП №141587, видане 20 вересня 2017 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 17 лютого 1995 року у виконавчому комітеті Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №06 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачу Грек.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар