Дата документу 19.10.2017
Справа № 334/4759/17
Провадження № 2-о/334/151/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Сасинівська сільська рада Пирятинського району Полтавської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини з батьком ОСОБА_2, який помер 25 травня 2005 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її батько ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 до 2004 року, у звязку з погіршенням здоровя вона забрала його до себе і з того часу до дня смерті він проживав разом з заявницею у АДРЕСА_1, оскільки за станом здоровя потребував постійної сторонньої допомоги.

Батько помер у віці 87 років, після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,7896 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ №103545 від 10.04.2006р.

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталася, вважаючи що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак у подальшому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки факт спільного проживання зі спадкодавцем документально не підтверджений.

Крім заявниці, інших спадкоємців немає. Спір про право відсутній, а тому заявниця просить встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення спадкових прав в нотаріальній конторі.

В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги і просила задовольнити заяву у повному обсязі.

Заінтересована особа Сасинівська сільська рада Пирятинського району Полтавської області звернулася до суду із заявою про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення заяви не заперечує.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2005р. у м. Запоріжжі, у віці 87 років помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №011208, виданим 26.05.2005р. Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,7896 га. Розташування земельної ділянки - Сасинівська сільська рада Пирятинського району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність спадкодавцю зазначеної земельної ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ №103545 від 10.04.2006р.

Заявниця ОСОБА_1 є дочкою померлого 25.05.2005р. ОСОБА_2, що підтверджується її свідоцтвом про народження серія ЯЛ №329427, свідоцтвом про укладення шлюбу, серія І-ЖС №306869. Заявниця є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців немає.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, за змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 29 ЦК України (у редакції за період з 16.01.2003р. по 02.09.2014р.), місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції за період з 11.12.2003р. по 02.09.2014р.), місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Судомвстановлено, що ОСОБА_2, який був зареєстрований один за адресою вул. Коцюбинського, 18 в с. Сасинівка Пирятинського району Полтавської області, з 01.02.2004р. року за вказаною адресою не проживав. Це підтверджується довідкою Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 12.07.2017р. №670, листом державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори від 20.07.2017р. №856/02-17.

З 01.02.2004р. і по день смерті ОСОБА_2 проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 разом зі своєю дочкою ОСОБА_1, що підтверджується довідкою про склад сімї, довідкою Запорізького міського ВРАЦС про реєстрацію смерті ОСОБА_2, свідоцтвом про поховання №39783 КП «Ритуал», а також показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

З відмови державного нотаріуса Пирятинської державної нотаріальної контори вбачається, що оскільки встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем неможливо, правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відсутні.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, тобто крім тих, які зазначені в ч. 1 ст. 256 ЦПК України. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року«Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як видно з матеріалів справи, факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не був підтверджений через відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця в квартирі заявника, хоча в дійсності вони проживали разомз 01.02.2004р. по день смерті ОСОБА_2 за адерсою: АДРЕСА_3, оскільки він був особою похилого віку і потребував догляду.

Таким чином, оцінивши усі докази у їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час його смерті та відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження, встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини у нотаріальній конторі, спір про право відсутній, а тому заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 25 травня 2005 року, за адерсою: АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.