Ухвала

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

ІзмайловоїТ.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради Харківської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання незаконним та скасування пунктів рішення, визнання незаконним ордера, визнання недійсним свідоцтва, усунення перешкод у користуванні та зняття з реєстрації,

за касаційною скаргою Харківської міської ради на рішення апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від імені якого діє мати ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування пунктів рішення, ордера, визнання недійсним свідоцтва, усунення перешкод у користуванні та зняття з реєстрації.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, яку вона успадкувала від своєї матері ОСОБА_6 Оскільки ОСОБА_6 останні два роки до смерті тяжко хворіла та була паралізована, вона разом дочкою ОСОБА_7 та малолітніми онуками проживала по АДРЕСА_6. В січні 2015 року під час розгляду цивільної справи № 638/9207/13-ц апеляційним судом Харківської області вона дізналася, що у квартирі зареєстровані сторонні особи - ОСОБА_4 та її малолітній син ОСОБА_5

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2013 року було задоволено заяву Харківської міської ради про визнання спірної квартири відумерлою спадщиною. Рішенням 29 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25 грудня 2013 року № 1390/13 «Про комунальну власність міста Харкова» квартира прийнята до комунальної власності територіальної громади. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 26 березня 2014 року № 181 ОСОБА_4 надано спірну квартиру та видано на неї ордер НОМЕР_1; розпорядженням відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації № 633-Ц1 від 12 червня 2014 року відповідачам видано свідоцтво про право власності.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року в задоволенні заяви Харківської міської ради відмовлено.

Вважає, що будь-які прийняті на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2013 року рішення, розпорядження є нікчемними, не можуть породжувати будь-яких юридичних наслідків та втрачають юридичну силу. Про скасування вищевказаних рішень, розпоряджень нею було подано відповідну заяву на ім'я Харківськогоміського голови Г.А. Кернеса, однак до теперішнього часу відповідь не отримано.

Дії, пов'язані із взяттям на облік ОСОБА_4, отримання нею службової квартири, вселення в неї та її експлуатація, відбулася із грубим порушенням визначеного законом порядку, без наявності правових підстав.

На час постановки на облік ОСОБА_4 як особи, що потребує поліпшення житлових умов, вона вже реалізувала відповідне право, оскільки її родина (батько, мати) та вона як донька раніше отримували квартиру, яка була приватизована, а родина отримала право власності на квартиру АДРЕСА_2, до того ж саме там вона і була зареєстрована. Крім того, у 2009 року, тобто на час взяття ОСОБА_4 на облік, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 та мала власну родину, а відповідно Комісія зобов'язана була це врахувати та встановити умови проживання її чоловіка, забезпечення житлом, тощо. Перебуваючи в черзі ОСОБА_4 змінила місце проживання на АДРЕСА_7, що вказувало на наявність у неї житлового приміщення придатного для проживання і можливо на час взяття на облік також поліпшила свої житлові умови, що є підставою для її зняття з квартирного обліку.

Також ОСОБА_4 та її батько ОСОБА_10 були включені до загальноміських списків на одержання у власність земельних ділянок для будівництва житлових будинків та отримали у приватну власність дві земельні ділянки, тому повторне взяття на облік було неможливе, вказана інформація також була прихована та не надана ОСОБА_4

ОСОБА_4 прийнята на квартирний облік та внесена до списку першочерговиків як співробітник прокуратури. Приватизація є незаконною, оскільки службове житло не підлягає приватизації.

Вважає, що реєстрація місця проживання відповідачів проведена із порушенням вимог законодавства, оскільки вказані особи не набули право власності або користування цією квартирою на законних підставах, а її надання відбулося також без наявності права власності на це майно у Харківської міської ради, що є підставою для скасування реєстрації місця проживання.

На теперішній час вона є єдиним та законним власником спірної квартири, але з боку ОСОБА_4 здійснюються перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні цим майном. Вона не може потрапити у квартиру, оскільки нею змінені двері і там проживає стороння особа.

Просить визнати незаконним та скасувати п. 180 додатку № 2 до Рішення 29 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25 грудня 2013 року № 1390/13 «Про комунальну власність міста Харкова» та п.п. 1.7.11 п. 1.7 рішення виконкому Харківської міської ради від 16 березня 2014 року № 181 про надання ОСОБА_4 та її сину однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1.

Визнати недійсним ордер НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 16,3 кв. м., однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнати незаконним та скасувати розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації № 633-Ц1 від 12 червня 2014 року про надання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності від 12 червня 2014 року, видане Департаментом економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації відділу приватизації житлового фонду Харківської міської ради, на однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,9 кв. м, житловою площею 16,3 кв. м на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом позбавлення права користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_1 та зняття їх з реєстрації; стягнути судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано п.п. 1.7.11 п. 1.7 протоколу міської громадської комісії з житлових питань, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 26 березня 2014 року № 181 у частині надання ОСОБА_4 на двох осіб: вона та син ОСОБА_5, квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним ордер від 01 квітня 2014 року НОМЕР_1 на право зайняття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації від 12 червня 2014 року № 633-Ц1 про надання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 12 червня 2014 року, видане Департаментом економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації відділу приватизації житлового фонду Харківської міської ради на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на квартиру АДРЕСА_1.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_3 належною їй на праві власності квартирою шляхом позбавлення права користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язано Харківську міську раду надати ОСОБА_4 на двох осіб: вона та син ОСОБА_5, рівноцінну однокімнатну ізольовану квартиру протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду Харківської області.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування п. 180 додатку 2 до рішення Харківської міської ради від 25 грудня 2013 року № 1390/13 «Про комунальну власність міста Харкова» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі Харківська міська рада просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано оригіналів документів, на які вона посилається, а тому вважати її право порушеним не можна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 58, 59, 117 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами відомостей, що не відповідають дійсності, про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

У разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.

У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

ОСОБА_4 не вчинено будь-яких неправомірних дій при отриманні житла, а тому міськрада, яка виділила ОСОБА_4 спірну квартиру, визнану відумерлою спадщиною, зобов'язана надати ОСОБА_4 та її сину рівноцінну квартиру протягом трьох місяців з дня набрання законної сили цим рішенням.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виселення ОСОБА_4 з сином без надання іншого приміщення неможливо.

ОСОБА_4 у визначений законом спосіб була прийнята на квартирний облік; рішення про затвердження цього питання ніким не оспорено і до цього часу не скасовано.

Позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування п. 180 додатку № 2 до рішення 29 сесії Харківської міської ради «Про комунальну власність міста Харкова» задоволенню не підлягають, оскільки це питання вирішувалася на виконання рішення суду від 15 листопада 2013 року про визнання цієї квартири відумерлою спадщиною і підстав для його скасування не вбачається.

Однак із висновком суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної інстанції повністю не дотримано.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6 - матері ОСОБА_3

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2013 року вказана квартира визнана відумерлою спадщиною та передана до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради (т. 2 а. с. 109).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 березня 2014 року № 181 затверджено протокол міської громадської комісії з житлових питань та надано ОСОБА_4 спірну квартиру на неї та її сина ОСОБА_5

01 квітня 2014 року видано ордер НОМЕР_1 на право зайняття цієї квартири ОСОБА_4 та її сином.

08 квітня 2014 року ОСОБА_4 з сином зареєструвалися у спірній квартирі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року рішення суду від 15 листопада 2013 року про визнання цієї квартири відумерлою спадщиною та передання її Харківській міській раді скасовано і в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 29 вересня 2014 року ОСОБА_3 було визначено додатковий строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, а 13 листопада 2014 року Восьмою харківською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на цю квартиру та в цей же день запис про це внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(т. 1 а. с. 14)

З 09 грудня 2014 року ОСОБА_3 зареєстрована в цій квартирі (т. 1 а. с. 16).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2014 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру на себе та сина шляхом приватизації згідно з розпорядженням відділу приватизації житлового фонду № 633-Ц1 від 12 червня 2014 року та квартира передана у приватну спільну сумісну власність (т. 2 а. с.11).

Свідоцтво в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 не зареєструвала (т. 1 а. с. 29).

Відповідно до ст. 331 ЦК України та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на цю квартиру не набули.

Власником квартири є ОСОБА_3, яка зареєструвала своє право у встановленому законом порядку, а тому її права власника підлягають захисту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 та ст. 391 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, вирішуючи спір по суті, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції задовольняючи частково позовні вимоги про зобов'язання Харківської міської ради надати ОСОБА_4 на двох осіб рівноцінну однокімнатну ізольовану квартиру протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду Харківської області, вийшов за межі позовних вимог в цій частині, оскільки суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів сторін, тому ухвалив неправильне рішення в цій частині.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині зобов'язання Харківської міської ради надати ОСОБА_4 на двох осіб рівноцінну однокімнатну ізольовану квартиру не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування.

В іншій частині рішення апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2016 рокуухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2016 року скасувати в частині зобов'язання Харківської міської ради надати ОСОБА_4 на двох осіб: вона та син ОСОБА_5, рівноцінну однокімнатну ізольовану квартиру протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду Харківської області.

В іншій частині рішення апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова