УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.

при секретарі Наумовій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В., скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

26.11.2016 року ПАТ «Родовід банк» в особі представника Бондаренка А.В. звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В. у виконавчому провадженні № 38084711 та скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.12.2015 року у виконавчому провадженні № 38084711.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 30.11.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

13.03.2013 року на підставі вищезазначеного рішення, АТ «РОДОВІД БАНК» отримав виконавчий лист та звернувся із заявою до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження.

17.11.2016 року АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу за означеним виконавчим листом з підстав відсутності майна боржника на яке можливо звернути стягнення ( п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, на думку заявника, дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки судові рішення є обов»язковими для виконання на всій території України. Державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про державну виконавчу службу» не вжила усіх передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі, недбало поставилась до своїх службових обов»язків, що призвело до порушення прав АТ «Родовід Банк».

Виходячи з того, що про існування оспорюваної постанови заявник дізнався 17.11.2016 року, після чого у десятиденний строк звернувся з даною скаргою до суду, то вважає, що ним не пропущений строк для подання даної скарги до суду, а тому не просить про його поновлення.

З огляду на доводи, якими обґрунтовується скарга, представник АТ «Родовід Банк» просить суд про її задоволення.

У судове засідання сторони не з»явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника заявника надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що представник заявника скаргу підтримує та виходячи з доводів, якими вона обґрунтовується, просить вимоги задовольнити.

Особа дії якої оскаржуються та заінтересована особа про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд спраив у їх відсутність до суду не надійшло.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ (ст.384 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 385 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

З матеріалів справи убачається, що 17.11.2016 року на адресу ПАТ «Родовід Банк» надійшла постанова заступника начальника органу державної виконавчої служби Голосівського районного управління юстиції при примусовому виконанні від 15.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувач. З даною скаргою ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду 26.11.2016року. (а.с. 11). Тобто, у строки визначені ч. 1ст. 385 ЦПК України.

Судом встановлено, що 13.03.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» грошових коштів у розмірі 763 768,58 грн.

За даним виконавчим документом ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 38084711.

15.12.2015 року заступником начальника органу державної виконавчої служби Голосівського районного управління юстиції Тертичною В.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Мотивуючи тим, що в результаті примусового виконання рішення, державним виконавцем не виявлено майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент винесення постанови від 15.12.2015 року) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заявник вказує на незаконність дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа посилаючись на неналежне виконання нею обов»язків передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з примусового виконання рішення суду.

Сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2016 року було витребувано з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 38084711 за виконавчим листом виданим 13.03.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»боргу в розмірі 763 768,58 грн. та зобов»язано надати вказані матеріали протягом десяти днів з моменту отримання ухвали суду.

Факт отримання 03.01.2017 року Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві вказаної ухвали суду від 22.12.2016 року, підтверджується рекомендованим повідомлення поштового відправлення. (а.с. 28).

У зв»язку із невиконанням вимог ухвали суду без повідомлення причин неможливості виконання даної ухвали суду, судом повторно було направлено ухвалу від 22.12.2016 року про витребування доказів.

Факт повторного отримання 13.02.2017 року Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ухвали суду від 22.12.2016 року, підтверджується рекомендованим повідомлення поштового відправлення. ( а.с. 39).

Разом з тим вимоги суду залишились без виконання, в результаті чого було втретє направлено для виконання ухвалу суду, яка була отримана 03.03.2017 року Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві означеної ухвали суду про витребування доказів, також підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого відправлення (а.с.40).

Проте вимоги суду залишились без виконання.

Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Особою дії якої оскаржують ся не спростовано доводи заявника, щодо неналежного виконання під час здійснення виконавчого провадження № 38084711 обов»язків передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з примусового виконання рішення суду та винесення оспорюваної постанови.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент винесення постанови від 15.12.2015 року) надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою дієвості виконавчого провадження:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати,передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника,зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від нших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції.

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних,юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем було вжито передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів з примусового виконання рішення суду № 2/2604/6869/2012, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинено виконавчі дії. Зокрема, відсутні належні та допустимі докази, на підтвердження того, що державним виконавцем було вжито належних і достатніх заходів щодо розшуку майна та джерел доходу боржника. Таких відомостей не містить і оспорювана постанова державного виконавця від 15.12.2015 року.

Виходячи з наведеного, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В. та скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 210, 223, 293, 294, 386-388 ЦПК України, ст. ст. 47, 82 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

у х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В., скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_2- задовольнити.

Визнати незаконними дії заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 38084711 від 15.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користьПублічного акціонерного товариства «Родовід Банк» боргу у розмірі 763 768,58 грн.

Скасувати постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тертичної В.В. від 15.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 38084711 про стягнення з ОСОБА_2 на користьПублічного акціонерного товариства «Родовід Банк» боргу у розмірі 763 768,58 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суду м. Києва протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя