АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/7589/13-ц 22-ц/774/1639/К/17
Справа № 215/7589/13-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1639/К/17 суддя Мельник Ю.П.
Категорія №27 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участі: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( надалі ПАТ КБ «ПриватБанк» ) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.06.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4900грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своєчасно погашення за кредитним договором не здійснив, у звязку із чим станом на 31.10.2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 26170,47 грн., яка складається із наступного: 4736,59 грн. заборгованість за кредитом, 19711,48 грн. заборгованість по відсоткам, а також 500грн. -штраф (фіксована частина); 1222,40 грн.- штраф (процентна частина), яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача та судові витрати.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05.02.2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.06.2006 року в сумі 26170,47 грн., а також судовий збір в сумі 261 грн. 70 коп.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2016 року за заявою відповідача заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судом не взято до уваги, що згідно виписки рахунку заборгованості, що відповідач активно до квітня 2016 року користується кредитною карткою. Останній платіж здійснений 11 квітня 2016 року. Вважає, висновок суду про пропуск строку ПАТ КБ «ПриватБанк» строку звернення до суду за захистом порушених прав, помилковим, такий, що не відповідає матеріалам справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника позивача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «Приват Банк» кредитного договору б/н від 22.06.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% за користування кредитом на суму залишку заборгованості зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки (а.с.8,9).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.( а.с.8)

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідач своєчасно погашення за кредитним договором не здійснив, у звязку із чим станом на 31.10.2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 26170,47 грн., яка складається із наступного: 4736,59 грн. заборгованість за кредитом, 19711,48 грн. заборгованість по відсоткам, а також 500грн. -штраф (фіксована частина); 1222,40 грн.- штраф (процентна частина) ( а.с.4-6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним догвором, суд першої інстанції виходив із того, що позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно неналежного виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Заперечуючи проти позову, в заяві про скасування заочного рішення відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із клопотанням про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача ( а.с. 40-42).

Згідно матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито на імя відповідача ОСОБА_2 картковий рахунок та видано карту № 296265 із строком дії, що відповідає строку зазначеному на картці до 06/08, тобто до червня 2008 року ( а.с.48).

Дане положення відповідає п.п.3.1.1, п.3.1 розділу ІІ Умов та правилами надання банківських послуг, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки ( місяць і рік) і вона дійсна до останнього дня місяця зазначеного на платіжній картці ( а.с.11,12).

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 22 червня 2006 року останній платіж за кредитною заборгованістю здійснено 05 жовтня 2007 року у розмірі 1000 грн. ( а.с.4 на звороті).

Посилання представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі на погашення кредитної заборгованості у березні та квітні 2016 року, колегією суддів не може бути прийнято до уваги. У звязку із тим, що як видно з виписки по рахунку відкритому на імя ОСОБА_3 09 березня 2016 року та 11 квітня 2016 року проведено примусове списання коштів з рахунку SAMDN*****8147 шляхом переводу ( а.с.87).

Списання грошових коштів у порядку переводу їх з іншого рахунку відкритого на імя відповідача не може свідчити про визнання ним боргу та вчинення свідомих дій по його погашенню, що виключає застосування положення ч.1 ст.264 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм , слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг ( при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту , а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі не після закінчення строку дії договору , а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту ( ст.261 ЦК України).

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року справа № 6-127 цс 14 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Згідно п.3, п. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як видно з матеріалів справи відповідач звернувся до суду із письмовою заявою про застосування строку позовної давності.

Колегія суддів не приймає до уваги додаткові пояснення до апеляційної скарги представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відсотків, за період в межах строку позовної давності, виходячи з облікової ставки НБУ, оскільки дані позовні вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Відповідно до ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим на підставі положення ст.375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» , залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: