29.12.17 Справа №469/1587/16-ц
4-с/469/9/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Гапоненко Н.О.

за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.

заявниці - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Березанка скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення заступника начальника відділу Заводського ВДВС м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 02 серпня 2017 року звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області зі скаргою, у якій зазначала, що заступником начальника відділу Заводського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 (далі- державний виконавець) 17 липня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №469/1587/16-ц (2/469/265/17), виданого Березанським районним судом Миколаївської області 06 липня 2017 року на підставі відповідного рішення суду, за яким ОСОБА_3 (стягувач) має право брати участь у вихованні онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом, визначеним цим рішенням. Цією ж постановою державний виконавець вирішив стягнути з заявниці виконавчий збір у сумі 6400 грн.

Вказану постанову заявниця отримала 31 липня 2017 року.

Заявниця вважає, що державним виконавцем в порушення вимог п.7 ч.4 ст.4 Закону України Про виконавче провадження без достатніх на те підстав винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням та виконавчим листом не передбачено застосування заходів примусового виконання рішення; крім того, державним виконавцем не зясовано усіх обставин справи та не взято до уваги факт добровільного виконання заявницею рішення суду, за яким видано виконавчий лист, і негативного ставлення дитини до спілкування з бабусею, ОСОБА_3, Тому заявниця просить визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати винесену ним постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 липня 2017 року.

У судовому засідання ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та пояснила, що одразу після набрання чинності рішенням суду стягувачем отримано виконавчий лист та направлено його до відділу Державної виконавчої служби, хоча з боку заявниці перешкод для побачення дитини з бабусею не було, саме дитина не бажала такого спілкування. Бабуся, ОСОБА_3, є співвласником квартири, де проживає заявниця з дитиною, а тому має ключі від квартири та може у будь-який момент прийти до дитини. Коштів на сплату виконавчого збору заявниця не має, так як одна виховує дитину.

Державний виконавець Морозинський О.А. у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на відсутність підстав для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, вважаючи, що, оскільки рішення Березанського районного суду Миколаївської області у справі № 469/1587/16-ц є рішенням немайнового характеру, то й виконуватися воно має відповідно до розділу VIII Закону України Про виконавче провадження, яким встановлено порядок виконання рішень немайнового характеру. Також посилався на відсутність підстав для неприйняття ним рішення про стягнення виконавчого збору.

У ході розгляду скарги судом встановлено, що заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 07 березня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ухвалено про усунення перешкод у здійсненні прав ОСОБА_3 щодо виховання онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкоди, та визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні онука.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 07 червня 2017 року у справі № 469/1587/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Березанського районного суду від 07 березня 2017 року задоволено частково: рішення в частині усунення перешкод у здійсненні права на спілкування скасувано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права на спілкування баби з онуком шляхом зобовязання не чинити перешкоди відмовлено; в частині визначення способів участі у спілкуванні та вихованні рішення змінено та визначено ОСОБА_3 способи участі у вихованні онука ОСОБА_4, шляхом:

oпобачень у першу суботу щомісяця з 10.00 год. до 18.00 год. у місті Миколаєві без виїзду за його межі, без участі матері дитини ОСОБА_1, в тому числі за місцем знаходження належної ним нерухомості за адресою: АДРЕСА_1;

oпобачень у третю суботу з 10.00 год. до 11.00 год. наступної неділі одного з місяців щоквартально (один раз на три місяці) за місцем проживання баби ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 без участі матері дитини, але з її повідомленням щодо дати побачення;

oспільного відпочинку на протязі одного тижня в період літніх канікул по домовленості з ОСОБА_1 щодо періоду такого відпочинку, попередньо погодивши з нею такий відпочинок за один місяць (а.с.10-11).

Постановою заступника начальника відділу Заводського ВДВС м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 від 17 липня 2017 року (а.с.5-6) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 06 липня 2017 року №469/1587/16-ц (2/469/265/17), виданого на підставі вказаного рішення Березанським районним судом Миколаївської області, та вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 6400 гривень.

Згідно зі ст.1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень ст.10 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Розділом VIII Закону України Про виконавче провадження встановлено порядок виконання рішень немайнового характеру, до яких віднесено: рішення, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення (ст.63), рішення про відібрання дитини (ст.64), про поновлення на роботі (ст.65), про виселення боржника (ст.66), про вселення стягувача (ст.67).

Як вбачається з викладеного, рішення суду про визначення способів участі у спілкуванні та вихованні дитити не віднесено до рішень немайнового характеру, які підлягають примусовому вихованню; Законом України Про виконавче провадження не встановлено заходів примусового характеру щодо виконання таких рішень.

За таких обставин державний виконавець мав діяти згідно з вимогами п.7 ч.4 ст.4 вказаного Закону, відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, прийнявши оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не врахував зазначених вимог закону, та поклав на заявницю обовязки, не передбачені законодавством, у тому числі й щодо сплати виконавчого збору за рішенням, яке не передбачає примусового виконання.

Тому суд приходить до висновку про протиправність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 07 червня 2017 року боржник ОСОБА_1 виконує добровільно, спілкуванню сина з бабусею не заважає, що враховано й при постановленні зазначеного рішення.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261, 447-451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_2 від 17 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 469/1587/16-ц; 2/469/465/17, виданим 06 липня 2017 року Березанським районним судом Миколаївської області, про визначення способів участі у вихованні онука.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 29 грудня 2017 року.

Суддя: