Провадження № 2/742/1653/17
Єдиний унікальний № 733/1619/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Бездідька В.М.,

при секретарі Карпенко В.О.,

за участі представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

09.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.04.2017 року державним виконавцем Ічнянського РВДВС ГТУЮ було винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 в розмірі ? частини усіх видів його заробітку щомісяця і до досягнення дитиною трьох років та на користь дружини ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 в такому ж розмірі відповідно. Оскільки на даний час його матеріальне становище погіршилося: він ніде не працює, не має джерел прибутку, з нього стягуються аліменти на утримання дитини, тому не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання відповідачки і просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дружини, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях та просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку:

Згідно копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2017 року ВП № 53848743 та ВП № 53848333, на підставі виконавчого листа Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/408/17, виданого 25 квітня 2017 року, з ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі по ? частині усіх видів заробітку (доходу) на користь ОСОБА_4 на її утримання та їх спільної дитини ОСОБА_5, починаючи з 09 березня 2017 року (а.с.7, 8).

Як вбачається з копій пенсійних посвідчень ОСОБА_6, серії ААЗ № 857399 та ОСОБА_7 ААЗ № 007979 батьків позивача, вони є пенсіонерами (а.с.37) та перебувають на обліку у хірургічному та кардіологічному відповідно відділеннях комунального лікувально-профілактичного закладу «Ічнянська центральна районна лікарня», згідно довідок вказаного закладу № 1377/08 від 13.12.2017 року та № 1410/01 від 15.12.2017 року (а.с.38, 39).

Як вбачається з письмового заперечення на позов, ОСОБА_4 вказує, що їй достовірно відомо, що на даний час позивач ОСОБА_3 працює не офіційно та має стабільний дохід, що є достатнім, щоб сплачувати аліменти у присудженому розмірі, крім того вказує на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів (а.с.14-15). Також звертає увагу на те, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується копією наказу про надання відпустки № 94 від 01 квітня 2016 року Чернігівського обласного лабораторного центру Держсанепідслужби України (а.с.22) та отримує допомогу при народженні дитини, призначену на період з 01.01.2016 року по 01.02.2019 року, згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області № 117 від 31.10.2017 року (а.с.23).

Згідно положень ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно положень ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки ОСОБА_3 на даний час не має інших утриманців та не являється платником аліментів на будь-яку іншу дитину, окрім ОСОБА_5, а також виходячи з того, що відповідачка ОСОБА_4 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у звязку з чим не працює та не має змоги отримувати заробітну плату, розмір аліментів на утримання дружини у сумі 300 грн., які просить призначити йому позивач, є недостатнім.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вбачає наступне: позивач є працездатним, інших утриманців, крім своєї дочки та колишньої дружини не має тому, підстави для зміни розміру аліментів відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд. Учасникам справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.М. Бездідько