Справа № 275/567/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року смт Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

третьої особи- Позняка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Скочищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що їй на праві особистої приватної власності належить житловий будинок та надвірні будівлі по вул. Мороженка,25, в с. Скочище Брусилівського району Житомирської області. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1471 га, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вказані будинок та земельну ділянку вона отримала в спадщину після смерті матері.

За життя мати набула земельну ділянку у приватну власність на підставі рішення виконкому Скочищенської сільської ради №31 від 19 серпня 1993 року та право власності посвідчувалося державним актом на право приватної власності на землю.

Відповідачі являються суміжними власниками земельних ділянок.

Даним будинком та земельною ділянкою вона користується сезонно в літній період.

Відповідачі без її згоди перенесли свої паркани на її земельну ділянку та самовільно зайняли частину належної їй земельної ділянки.

ОСОБА_3 самовільно зайняла частину її земельної ділянки площею 0,0122 га, а ОСОБА_4 самовільно зайнято частину її земельної ділянки площею 0,0097 га.

Внаслідок таких дій відповідачів площа належної їй земельної ділянки зменшилася та становить 0,1252 га. Вказані фактичні обставини були встановлені ДП «Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Вирішити добровільно питання перенесення огорожі та врегулювання меж земельних ділянок відповідачі не бажають.

Позивачка просила зобов"язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою по вул. Мороженка, 25, с Скочище Брусилівського району Житомирської області,кадастровий номер :01:002:3101, шляхом знесення огорожі, встановленої на даній земельній ділянці.

ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, Скочищенської сільської ради про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що в позовній заяві ОСОБА_1 вказала на те, що її мати ОСОБА_6 за життя набула земельну ділянку у приватну власність на підставі рішення виконкому Скочищенської сільської ради №31 від 19 серпня 1993 року та право власності посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю серії ЖТ №002322.

Однак, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та державного акта на право приватної власності на землю, які були надані до суду ОСОБА_1 встановлено, що її мати ОСОБА_6 померла 02 грудня 1998 року, а державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ №002322 виданий Скочищенською сільською радою 09 квітня 2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під №63, тобто виданий більш як через два роки після її смерті.

Вважає, що ОСОБА_6 за життя не набула право приватної власності на земельну ділянку по вул. Мороженка,25 в селі Скочище , оскільки державний акт, який був єдиним документом що посвідчував право власності на земельну ділянку їй не надавався, а виданий він був вже через два роки після її смерті, що є порушенням закону, а тому даний акт є недійсним, а рішення Скочищенської сільської ради про його видачу є незаконним.

Просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія ЖТ №002322, який виданий Скочищенською сільською радою народних депутатів 09 квітня 2001 року ОСОБА_6

Ухвалою суду від 18.01.2017 року було замінено відповідача- Скочищенську сільську раду Брусилівського району Житомирської області на Брусилівську селищну раду Брусилівського району Житомирської області у зв"язку з тим, що Скочищенська сільська рада припинила діяльність, а правонаступником всіх її активів та пасивів, майнових прав та обов"язків є Брусилівська селищна рада відповідно до рішення 7 сесії 7 скликання Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області № 9 від 28.12.2016 року.

В суді позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені нею позовні вимоги, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, доповнивши тим, що після смерті матері їй стало відомо, що відповідачі захопили частину земельної ділянки, що раніше належала її матері ОСОБА_6, яка померла в 1998 році, а тепер належить їй. Відповідачі близько 7-10 років назад встановили паркани на належній їй земельній ділянці. Просила задовольнити її позовні вимоги, в задоволенні позовних вимог зустрічного позову просила відмовити, так як підстави зустрічного позову є надуманими, ій невідомо чому державаний акт на землю був виданий після смерті матері.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді позовні вимоги підтримав, вимоги зустрічного позову не визнав та пояснив , що ОСОБА_1 належить земельна діляека на підставі свідоцтва про спадщину. Спір між сторонами, які є сусідами, існує давно, добровільно перенести паркан, що розташований на земельній ділянці ОСОБА_1, відповідачі не бажають. Відповідачам давно було відомо про державний акт на землю на ім"я матері ОСОБА_1, який був виданий після її смерті, але вони раніше, знаючи про це з 2011 року, не звертались з позовом про визнання його недійсним. Скочищенська сільська рада, являючись законним власником, передала земельну ділянку в приватну власність матері ОСОБА_1 в межах своїх повноважень без порушень права сторонніх осіб набагато раніше ніж набули у власність земельну ділянку суміжні власники. Враховуючи те, що державним актом на право власності на землю виданим Скочищенською сільською радою 09.04.2001 року не було порушено нічиїх прав, свобод чи інтересів та вже збігли строки позовної давності, то просив у задоволенні зустрічного позову відмовити, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в суді позовні не визнала та суду показала, що 07 грудня 2000 року на підставі договору купівлі-продажу нею було придбано у власність житловий будинок № 28 по вул. Мороженка в с. Скочище, Брусилівськго району, Житомирської області. Земельна ділянка біля вказаного будинку не була приватизована, мала огорожу, яка знаходиться до даного часу на тому ж місці. За її заявою 05.05.2011 року 5 сесія 6 скликання Скочщенської сільської ради Брусилівськго району надала дозвіл на виготовлення технічної документації на земельні ділянки розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул. Мороженка,28 в с. Скочище, Брусилівськго району Житомирської області.

Під час виготовлення землевпорядною організацією технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на вказані земельні ділянки будь-яких зауважень зі сторони суміжних землекористувачів не було.

На підставі виготовленої технічної документації 10 червня 2011 року рішенням 6 сесії 6 скликання Скочищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області було передано їй у власність земельні ділянки розміром 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку надвірних будівель і споруд та 0.2960 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Мороженка, 28 в с. Скочище, Брусилівського району та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, так як вона будь-яких дій, направлених на те, щоб заволодіти земельною ділянкою ОСОБА_1 не вчиняла , огорожу не переносила.

Відповідачка ОСОБА_3 в суді позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, позовні вимоги свого зустрічного позову підтримала та показала, що її на праві власності відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №228048, виданого 26 грудня 2011 року, належить земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована в селі Скочище, вул. Мороженка, 25а, Брусилівського району Житомирської області і призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:002:0217.

Окрім цього, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №228049 виданого 26 грудня 2011 року у її власності перебуває ще одна земельна ділянка площею 0,0692 га, яка розташована за тією ж самою адресою і призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0218.

Дані земельні ділянки розташовані одна за одною і створюють єдиний масив загальною площею 0,3192 га.

Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 Скочищенської сільської ради на 1961-1963 роки за матірю її чоловіка ОСОБА_7, яка також проживала за вище вказаною адресою, рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,33 га.

На земельній ділянці розташований житловий будинок, власником якого є її син - ОСОБА_8

Раніше власником вище вказаних земельних ділянок і житлового будинку був її чоловік ОСОБА_9, який в свою чергу отримав дане майно як спадщину від своїх батьків.

В 1955 році вона одружилася з ОСОБА_9 і з того часу вони постійно проживали в вказаному житловому будинку.

По сусідству з ними в будинку №25 проживала ОСОБА_6

Межею між даними домогосподарствами служила огорожа, яка з 1950 років приблизно по 2000 рік проходила орієнтовно на один метр дальше до домогосподарства ОСОБА_6, чим так як вона перебуває на даний час .

В 1990 році її чоловік ОСОБА_9 на своїй території побудував криницю, яка розміщалася біля одного метра до межі з домогосподарством ОСОБА_6

За весь час проживання у вказаному будинку, коли по сусідству проживала ОСОБА_6, у них з нею ніколи не виникало спірних питань щодо межі між їхніми домогосподарствами.

В 1998 році ОСОБА_6 померла і в будинку почала господарювати її дочка ОСОБА_1, з якою почалися постійні спори за межу.

Під час оформлення чоловіком ОСОБА_3 державного акта на право приватної власності на землю в 1998 році були визначені та узгоджені межі в натурі, взаємні претензії від сусідів були відсутні, про що складено відповідний акт в якому підписи всіх сусідів в тому числі і ОСОБА_1 підписані за згодою .

На прохання ОСОБА_1, ОСОБА_9 приблизно в 2000 році добровільно пересунув огорожу між подвірями приблизно на 0,5 метра до себе. Після цього ОСОБА_1 почала вимагати, щоб пересунули огорожу ще дальше .

Щоб вирішити дане питання по межі, вона зверталася до Скочищенської сільської ради, комісією якої 20.07.2009 року був складений акт обстеження розміру земельних ділянок та їх меж в якому зазначено, що її присадибна ділянка хоч і менша за розміром ніж по державному акту, але вона погодилась з розміщенням меж між її садибою та садибою ОСОБА_1

ОСОБА_1 під час їх відсутності самовільно декілька раз пересувала їх огорожу, чим збільшувала собі площу домогосподарства.

Останній раз вона таке робила в минулому році, перенісши огорожу в сторону за криницю, яка після такого перенесення виявилася вже на її стороні.

Вона не погодившись з цим огорожу перенесла назад за криницю, де вона перебуває і на даний час.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити, а вимоги зустрічної позовної заяви задовольнити та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія ЖТ №002322, виданий Скочищенською сільською радою народних депутатів 09 квітня 2001 року ОСОБА_6, так як вважає, що ОСОБА_6 за життя не набула право приватної власності на земельну ділянку, що розташована по вул. Мороженка, 25 в селі Скочище, оскільки державний акт за життя їй не видавався , а виданий через два роки після її смерті, що є порушенням закону, а тому даний акт є недійсним, а рішення Скочищенської сільської ради про його видачу є незаконним.

В суді представник ОСОБА_3- ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав та показав, що ОСОБА_3І більше 20 років користується належною їй земельною ділянкою,ще за життя матері ОСОБА_1 були визначені межі земельних ділянок. З того часу вона користується своєю земельною ділянкою в визначених межах. ОСОБА_3 паркан не переносила та земельну ділянку ОСОБА_1 не захоплювала. ОСОБА_1 тривалий час, більше 10 років, як пред"являє надумані претензії з захоплення ОСОБА_3 її землі. Просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, так як позовні вимоги її є безпідставними та нею пропущено строк позовної давності. Вимоги зустрічного позову підтримав та просив його задовольнити.

Представник Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житолмирської області , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи , до суду не з"явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

В суді третя особа ОСОБА_9 показав, що його матері ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка в с. Скочище. Суміжним власником є ОСОБА_1, раніше власником була її мати, яка померла. Після її смерті ОСОБА_1 постійно висуває вимоги про захоплення її землі.Неодноразово проводились перевірки. Земельна ділянка матері знаходиться в межах, які існували ще за життя матері ОСОБА_1 Просив в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Суд, вислухавши сторони та представників сторін, третю особу, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги та вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2001 року є власником земельної ділянки площею 0,23 га, яка знаходиться на території Скочищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, та належала померлій ОСОБА_6, яка померла 02.12.1998 року на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія ЖТ № 002322, виданого Скочищенською сільською радоюю 09.04.2001 року ( т. 1, а.с.6 ).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю виданого ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Скочищенської сільської ради від 19.08.1993 № 31 їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,32 га, яка розташована на території с. Скочище Скочищенської сільської ради. Землю передано для обслуговування житлового будинку -0,1471 га та ведення особистого підсобного господарства -0,0829га ( т.1, а. с.7).

Суміжними власниками земельної ділянки належної ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 07.12.2000 року є власником житлового будинку № 28 по вул. Мороженка в с. Скочище Брусилівського району Житомирської області ( т.1, а.с.37). Рішенням 6 сесії 6 скликання Скочищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 10.06.2011 року ОСОБА_4 було передано у власність земельні ділянки розміром 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку надвірних будівель і споруд та 0.2960 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул. Мороженка, 28 в с. Скочище, Брусилівськго району та видано державні акти на право власності на земельні ділянки.( т. 1, а.с. 178-179).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих 26 грудня 2011 року є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована по вул. Мороженка, 25а, в селі Скочище, Брусилівського району Житомирської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:002:0217, та земельної ділянки площею 0,0692 га, яка розташована за тією ж адресою і призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0218 ( т.1, а.с.109-110 ).

Вказані земельні ділянки, що належать ОСОБА_3 розташовані одна за одною і створюють єдиний масив загальною площею 0,3192 га.

Судом встановлено, що не заперечували в суді сторони, що відповідно до виписки з погосподарської книги №1 Скочищенської сільської ради на 1961-1963 роки за матірю чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_7, яка також проживала за вище вказаною адресою, рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,33 га( т. 1, а.с.97) .

На земельній ділянці розташований житловий будинок, власником якого є син ОСОБА_3 - ОСОБА_8, а раніше власником вище вказаних земельних ділянок і житлового будинку був чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_9, який в свою чергу отримав дане майно як спадщину від своїх батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 після одруження з ОСОБА_9 в 1955 році постійно проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 а по вул. Моруженка в с. Скочище.

В будинку № 25 по вул. Мороженка в с. Скочище проживала до смерті ( 1998 рік) ОСОБА_6- мати ОСОБА_1

Як встановлено судом та не заперечували і сторони, що межею між даними домогосподарствами служив паркан, який з 1950 років приблизно по 2000 рік проходив орієнтовно на один метр дальше до домогосподарства ОСОБА_6, чим так як він перебуває на даний час.

В суді ОСОБА_3 та її представник стверджували,що межі земельних ділянкок , між домоволодіннями, були визначені давно, ще за життя матері ОСОБА_1, та на підтвердження того послались на те, що в 1990 році чоловік ОСОБА_3 побудував криницю, яка розміщалася біля одного метра до межі з домогосподарством ОСОБА_6, що підтверджується копія технічного паспорта на садибний житловий будинок в якому значиться і криниця .

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 25а по вул. Мороженка в с. Скочище , що належить ОСОБА_8, який виданий КП " Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради" 01.08.2010 року , в характеристиці будинку, допоміжних будівель та споруд, вказана в тому числі і криниці( т. 1 , а.с. 94).

З наданих ОСОБА_3 фото видно, що криниця розташована біля паркану між земельними ділянками.

Судом встановлено, що спір відносно меж земельних ділянок існує між сторонами давно, надані докази того, що з цього питання сторони звертались неодноразово до районного відділу земельних ресурсів та селищної ради, що підтверджується як листами -відповідями на звернення від 2005 року, актами обстеження ( т. 1, а.с. 88-91).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 20 квітня 2017 року межі фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_3 частково відповідають межам земельної ділянки згідно державного акта на право власності на земельну ділянку та обмінного файлу, кадастровий номер :01:002:0217; межі фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 не відповідають межам земельної ділянки згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі; межі фактичного користування земельними ділянками ОСОБА_4 частково відповідають межам земельних ділянок згідно державних актів на право власності на земельну ділянку та обмінного файлу , кадастровий номер :01:002:0219 та кадастровий номер :01:002:0220 ( т. 1, а.с. 137-173).

Відповідно до висновку експерта межі фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 не відповідають межам земельної ділянки згідно технічної документації із землеустрою. Розбіжності зі сторони ОСОБА_3 становить : з вулиці-0,13м; в середині ділянки-1,54м, 0,56м; в кінці ділянки-0,95м( т. 1 , а.с. 171).

Відповідно до висновку експерта межі фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_3 частково відповідають межам земельної ділянки згідно державного акта на право власності на земельну ділянку. Розбіжність зі сторони ОСОБА_1 становить: з вулиці-0,78м; з середини ділянки-3,71м; в кінці ділянки-1,31м( т.1, а.с.168).

Таким чином, викладене в експертизі свідчить про те, що відповідно до державних актів та технічної документації із землеустрою, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 володіють одночасно частиною однієї і тієї ж земельної ділянки ( так як різні розбіжності між земельними ділянками ) , тобто має місце факт накладки суміжного обмінного файлу.

Враховуючи те, що технічна документація із землеустрою на земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була виготовлена в 2011 році, а технічна документація із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_1 виготовлена в 2015 році, то суд вважає, що накладка обмінного суміжного файлу виникла під час виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_1

Відповідно до частини 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 не надано доказів того, що відповідачами порушуються її права на користування земельною ділянкою та що ними самовільно використовується належна їй земельна ділянка, так як вони користуються земельними ділянками, в межах, які були визначені багато років тому назад, та межі земельних ділянок ними не змінювались .

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки.

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 також не підлягають задоволенню, так як з моменту коли ОСОБА_3 стало відомо про те, що державний акт на землю був виданий Ко ломійчук Г.А. через два роки після її смерті, пройшло більше трьох років.

На підставі ст. 257 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 12,13 , 81,89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельноїю ділянкою - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Скочищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення, яке виготовлене 30.12.2017 року.

Суддя Л. І. Лівочка