Справа № 141/256/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Слісарчука О.М.

за участю секретаря Ставничого С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно, без участі сторін, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву, щоб справу розглянули без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяви про розгляд справи без його участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з позовної заяви і не заперечується сторонами, що 25.02.2015 року ОСОБА_3 купив у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Партизанська, 16 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області, сплативши йому за все кошти в сумі 2000 грн. в присутності свідків. Сторони домовились про подальше нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу.

Відповідно до розписки про отримання коштів за договором купівлі-продажу від 25.02.2015 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. за проданий житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Партизанська, 16 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області. Гроші відповідач отримав повністю, претензій не має. Однак нотаріально сторони договір купівлі-продажу не оформили, однак відповідачі пообіцяли в подальшому оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально.

На даний час відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна, на неодноразові звернення оформити нотаріально договір купівлі-продажу не реагує. Позивач ОСОБА_3 в свою чергу у зв'язку з самостійно не може оформити право власності на вказане нерухоме майно, що перешкоджає йому здійснювати своє право власності на фактично належне їй за договором купівлі-продажу нерухомим майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 234 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи те, що встановлення відповідного факту пов'язане з подальшим вирішенням спору про право, зокрема права позивача ОСОБА_1 на нерухоме майно, суд вважає, що справу слід вирішувати в позовному провадженні.

Позивач ОСОБА_3 оплатив вартість придбаного нерухомого майна, а відповідач ОСОБА_2 написав розписку від 25.02.2015 року про отримання коштів. Таким чином, встановлено, що позивач виконав умови договору, оплативши вартість придбаного майна, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Позивачем ОСОБА_1 виготовлено 22.12.2016 року технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по вул. Партизанська, 16 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області.

Згідно письмових свідчень від 06.03.2017 року ОСОБА_4, вона 25.02.2015 року була присутня під час передачі коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2 в сумі 20000 грн. за проданий житловий будинок, що розташований по вул. Партизанська, 16 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області, який отримав кошти та передав ключі від будинку та документи ОСОБА_1

Згідно письмових свідчень від 06.03.2017 року ОСОБА_5, він 25.02.2015 року був присутній під час передачі коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2 в сумі 20000 грн. за проданий житловий будинок, що розташований по вул. Партизанська, 16 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області, який отримав кошти та передав ключі від будинку та документи ОСОБА_1

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до цивільного законодавства, однією із умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Суд може застосувати до правовідносин сторін ч.2 ст.220 ЦК України, відповідно до якої у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, так як по укладеному між сторонами договору відбулося часткове його виконання.

За таких обставин, суд вважає, що необхідно встановити юридичний факт укладення між ОСОБА_6, як покупцем, і ОСОБА_2, як продавцем 25.02.2015 року договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Партизанська, 16 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області за ціною 20000 грн. 00 коп. і та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно.

На підставі ст.ст. 16, 346, 202, 328, 334 ЦК України, керуючись ст.ст. 1, 3, 60, 130, 174-175, 208, 209, 212- 215, 234, 256, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт укладення між ОСОБА_1, як покупцем, і ОСОБА_2, як продавцем 25.02.2015 року договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Партизанська, 16 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області за ціною 20000 грн. 00 коп.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Партизанська, 16 в с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області в порядку придбання за договором купівлі-продажу від 25.02.2015 року між ОСОБА_1, як покупцем, і ОСОБА_2, як продавцем .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області.

СУДДЯ О.М. Слісарчук