Провадження №2/748/646/17
Єдиний унікальний № 748/1554/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Майбороди С.М.,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

з участю:позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Терехівська сільська рада Чернігівського району, Чернігівської області, про встановлення сервітуту, зобов»язання усунути перешкоди шляхом знесення паркану та вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2017 року ОСОБА_1 через представника, який діє на підставі довіреності, звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити їй особистий постійний безоплатний земельний сервітут на право проходу земельною ділянкою, кадастровий номер :01:0309, яка розташована за адресою: с. Терехівка, вул. Набережна, 24А, Чернігівського району, Чернігівської області, та належить на праві приватної власності ОСОБА_3, а також зобовязати усунути перешкоди шляхом знесення паркану, який перешкоджає вільно користуватися колодязем щодо збору води для власного користування та обслуговування колодязя, встановити паркан не ближче як один метр до колодязя з усіх сторін. Свої вимоги мотивувала тим, що встановлення паркану відповідачем позбавило її можливості користуватись колодязем, забезпечувати домогосподарство питною водою, водою для технічних і господарських потреб. Вказувала, що є власником будинку в с.Терехівка, вул.Набережна,26, факт перешкоджання користування водою підтверджується висновками дільничного інспектора поліції, листом Державної інспекції сільського господарства. Посилалась на вимоги ст.ст. 1,46,47 Водного кодексу України, ст.ст.319, 401,402,404 ЦК України, ст.ст. 98,99,100 Земельного кодексу України.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач пояснила, що проживає у м.Чернігові та будинок в с.Терехівка це спадщина, де вона обробляє город. Колодязь знаходиться на землях сільської ради та частково на землі відповідача. Її земельна ділянка не межує з земельною ділянкою відповідача. Вважала, що вона має право користуватись вказаним колодязем, оскільки його будував її батько.

Представник позивача вказувала, що не має значення чи належить на праві власності позивачу будинок та земельна ділянка, оскільки позивач бажає користуватись саме цим колодязем для забору води, такий колодязь один, а інші колодязі є непридатними для використання.

Відповідач позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що дійсно сільською радою їй була виділена частина земельної ділянки, яку вона приватизувала. Під час обміру виявилось, що колодязь, який не значиться по документам, перебуває частково на її земельній ділянці, а частково на землях сільської ради, а тому для його зручного використання вона залишила більшу частину колодязя на вулиці та жителі села мають вільний доступ до частини колодязя для забору води.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вимоги мають вирішуватись в рамках правового поля та у відповідності до вимог цивільного та земельного законодавства, а також роз»ясень Верховного Суду України і позивач має довести, що вона є власником домогосподарства або земельної ділянки, що вона позбавлена можливості користуватись іншим колодязем та, що саме такий спосіб встановлення земельного сервітуту є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої має бути встановлений.

Представник третьої особи голова Терехівської сільської ради Чернігівського району та області щодо вирішення питання послався на розсуд суду та пояснив, що на колодязь у сільській раді документів немає, колодязь знаходиться частково на землях сільської ради та земельна ділянка була виділена відповідачу з метою, щоб вона здійснювала догляд за колодязем. Пояснив, що на території сільської ради перебувають інші колодязі, також більшість жителів села встановили у себе у домогосподарстві свердловини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що в її господарстві є колодязь та спірним колодязем вона користувалась протягом 1981-1983 р.р..

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що є знайомою ОСОБА_1, жителькою с.Терехівка не являється. Вказувала, що біля колодязя бігають собаки, вважала, що батько ОСОБА_1 робив цей колодязь, а тому позивачка має право на нього.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що є чоловіком позивача, воду набирати з колодязя, який знаходиться біля господарства відповідача не зручно та саме цей колодязь не пересихає.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є донькою позивача та приїжджала допомагати копати картоплю в с.Терехівка. Знає, що існує конфлікт з ОСОБА_3 з приводу користування колодязем.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що є сином позивача, з приводу користування колодязем не зміг дати чітких пояснень.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих доказів, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 має у приватній власності земельну ділянку з кадастровим номером :01:0309, що не заперечувалось нею в судовому засіданні.

Позивачем на підтвердження обставин володіння будинком, що знаходиться в с.Терехівка Чернігівського району та області по вул. Набережна,26 в судове засідання правовстановлюючих документів не надано.

За змістом ст. 3 ЦПК України особа звертається до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

За положеннями ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Стаття 100 Земельного Кодексу України вказує на порядок встановлення земельних сервітутів.

Отже, виходячи з вищенаведеного позивач в даному випадку має довести, що нормальне господарське використання його земельної ділянки або іншої нерухомості неможливо без обтяження сервітутом чужого нерухомого майна. При цьому задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Як встановлено в судовому засіданні, в тому числі з пояснень сторін та наданих фотокарток, позивач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, документів на підтвердження належності житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_1 або користування даними об»єктами, суду не надано. ОСОБА_1 користується безперешкодно частиною колодязя, який не перебуває у власності жодної сторони та не значиться як об»єкт нерухомості, що розташований на території Терехівської сільської ради.

В поданому позову та в судовому засіданні позивач не зазначила, яким чином вона бажає отримати право проходу земельною ділянкою відповідача та до якого об»єкту вона має намір ходити. Крім того, в судовому засіданні не доведено, що колодязь, що розташований біля господарства відповідача перебуває у власності або користуванні позивача і що саме з цього колодязя вона повинна набирати воду та не має можливості здійснювати використання води на території свого господарства.

Статті Водного кодексу України, на які посилається позивач в своєму позові, містять лише загальні поняття користування водою.

Допитані в судовому засіданні свідки, які в основному є родичами та знайомими позивача і не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, вказували лише, що остання має право на користування спірним колодязем. ОСОБА_6, що проживає в с.Терехівка вказала лише, що на даний час не користується колодязем, оскільки у неї в господарстві є свій колодязь. Факт володіння нерухомим майном та неможливість використання води в іншій спосіб має бути доведено належними письмовими доказами.

Додані до позову висновки від 17.04.2014, 15.12.2016, 07.02.2017 містять лише інформацію щодо наявності конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, суть якого більше полягає щодо земельної ділянки, яка була виділена ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_1 вважає, що на цій земельній ділянці перебуває колодязь, який викопав її батько.

Наданим листом Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 18.01.2016 не доводиться право позивачки на встановлення земельного сервітуту з метою проходу земельною ділянкою відповідача та не підтверджує доцільності знесення паркану.

Наданим протоколом № 353 від 13.09.2017 підтверджується лише обставина, що в с.Терехівка, вул.Набережна,26 з колодязя було відібрано пробу води та встановлено її якість. До речі в позові позивачем зазначено, що за цією адресою знаходиться будинок, що перебуває у її власності.

Витягом з рішення від 14.01.2014 підтверджується, що ОСОБА_3 передано в власність земельну ділянку площею 0,0269 га для ведення особистого селянського господарства в с.Терехівка по вул.Набережній на території Терехівської сільської ради Чернігівського району та області. Посилання позивача та представника позивача на порушення правил добросусідства як зазначено в рішенні жодним чином не стосується заявлених позовних вимог. Крім того, земельна ділянка відповідачу виділялась органом місцевого самоврядування та зі сторони, де розташований колодязь, межує з землями сільської ради.

Враховуючи вищенаведене та надані сторонами докази, на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо встановлення особистого постійного безоплатного земельного сервітуту на право проходу земельною ділянкою, кадастровий номер :01:0309, яка розташована за адресою: с. Терехівка, вул. Набережна, 24А, Чернігівського району, Чернігівської області, та належить на праві приватної власності ОСОБА_3, а також зобовязання усунути перешкоди шляхом знесення паркану, який перешкоджає вільно користуватися колодязем щодо збору води для власного користування та обслуговування колодязя, встановлення паркану не ближче як один метр до колодязя з усіх сторін задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 401,404 Цивільного кодексу України, ст.ст. 98-100 Земельного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Терехівська сільська рада Чернігівського району, Чернігівської області, про встановлення сервітуту, зобов»язання усунути перешкоди шляхом знесення паркану та вчинення дій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М.Майборода