Справа №591/2221/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1702/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Сумського міського центру зайнятості та Сумського обласного центру зайнятості

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року

в цивільній справі за позовом Сумського міського центру зайнятості, Сумського обласного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, стягнення вартості соціальної послуги з профнавчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

03 травня 2017 року Сумський міський центр зайнятості та Сумський обласний центр зайнятості звернулися до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_3 03 листопада 2009 року та 25 грудня 2015 року звертався до Сумського міського центру зайнятості за сприянням працевлаштування. Спеціалістами центру при зверненні заповнювалися персональні картки № 1300003 та № 0008, достовірність внесених даних до яких засвідчена особистим підписом шукача роботи. Починаючи з 10 листопада 2009 року та з 25 грудня 2015 року відповідачу було надано статус безробітного, а з 10 листопада 2009 року та з 01 січня 2016 року призначено та розпочато виплату допомоги. У період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року ОСОБА_3 проходив профнавчання за направленням Сумського міського центру зайнятості за навчальною програмою «Основи службового етикету». Реєстрація ОСОБА_3 як безробітного була припинена з 03 жовтня 2010 року та з 01 квітня 2016 року. При наступному зверненні відповідачем за сприянням у працевлаштуванні Сумським міським центром зайнятості встановлено факт його зайнятості у період попередньої реєстрації безробіттю з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року та з 25 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року, про що було складено акт. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 з 15 квітня 2002 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності проведено 09 грудня 2016 року. Позивачі вказують, що відповідачем у заявах від 10 листопада 2009 року та 25 грудня 2015 року надано недостовірні дані, внаслідок чого незаконно отримано статус безробітного з 10 листопада 2009 року та з 25 грудня 2015 року, соціальну послугу з профнавчання та завдано шкоду у розмірі незаконно отриманої допомоги по безробіттю і вартості соціальної послуги з профнавчання. В періоди з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року, з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року відповідачу виплачена допомога по безробіттю у розмірі 10629,54 грн., витрати на організацію соціальної послуги з профнавчання відповідача склали 29,78 грн. Вказані кошти ОСОБА_3 добровільно не повернув, тому позивачі просять стягнути з останнього суму незаконно отриманої допомоги та вартість соціальної послуги.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року позов Сумського міського центру зайнятості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Сумського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року у розмірі 4455,36 грн.

В задоволенні решти вимог Сумського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 відмовлено.

В задоволенні позову Сумського обласного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення вартості соціальної послуги з профнавчання відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 269 грн.

Стягнуто з Сумського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_3 частину понесених ним витрат на правову допомогу у сумі 1450 грн.

В апеляційній скарзі Сумський міський центр зайнятості та Сумський обласний центр зайнятості, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_3 незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 6174,18 грн. на користь Сумського міського центру зайнятості та вартість соціальної послуги з профнавчання у розмірі 29,78 грн. на користь Сумського обласного центру зайнятості.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що твердження суду першої інстанції про пропуск позивачами строку позовної давності щодо стягнення допомоги по безробіттю за період з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року та вартості соціальної послуги з профнавчання за період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року не відповідає положенням чинного законодавства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2009 року відповідач ОСОБА_3 звертався до Сумського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, при зверненні було заповнено персональну картку № 1300003 (а.с. 4).

10 листопада 2009 року відповідач в своїй заяві про надання статусу безробітного особисто зазначав, що він не є субєктом підприємницької діяльності (а.с. 6).

Як вбачається з витягу із наказів про прийняті рішення від 05 жовтня 2010 року, ОСОБА_3 з 10 листопада 2009 року надано статус безробітного та призначено грошову допомогу по безробіттю відповідно до наказу від 10 листопада 2009 року № НТ091110 (а.с. 9).

Відповідно до договору № 114к/10-1 від 16 червня 2010 року ОСОБА_3 направлений на підвищення кваліфікації Інформаційно-консалтінгового центру «ІНКОМІЛ» строком на 0,10 міс. у період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року з метою сприяння подальшому працевлаштуванню (а.с. 13).

25 грудня 2015 року відповідач звертався до Сумського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, при зверненні було заповнено персональну картку № 00008 (а.с. 5).

З наданих до суду першої інстанції письмових доказів вбачається, що 25 грудня 2015 року відповідач звертався до Сумського міського центру зайнятості з заявою про перерахування коштів (а.с. 7), а з листка відвідувань центру зайнятості ОСОБА_3 вбачається, що останній 25 грудня 2016 року особисто зазначив, що він ніколи не реєструвався як приватний підприємець (а.с. 8).

З витягу із наказів про прийняті рішення від 28 грудня 2015 року ОСОБА_3 вбачається, що з 28 грудня 2015 року надано статус безробітного та призначено грошову допомогу по безробіттю відповідно до наказу від 04 січня 2016 року № НТ160104 (а.с. 11).

При наступному зверненні ОСОБА_3 за сприянням у працевлаштуванні до Сумського міського центру зайнятості було встановлено, що він з 15 квітня 2002 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та встановлено факт його зайнятості у період попередньої реєстрації по безробіттю з 10 липня 2009 року по 06 серпня 2010 року та з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (а.с. 16), про що складено акт про встановлення факту неправдивих відомостей та одержання матеріального забезпечення по безробіттю незаконним шляхом № 29 від 12 грудня 2016 року (а.с. 17).

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15 квітня 2002 року (а.с. 14-15).

Як зазначено у ОСОБА_2, відомості про ФОП отримані в порядку взаємного обміну інформацією з відомчих реєстрів органів статистики, Міндоходів, Пенсійного фонду України.

Крім того, у ОСОБА_2 зазначено про те, що 09 грудня 2016 року припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_4 на підставі внесеного рішення фізичної особи-підприємця (а.с. 14 на звороті).

З матеріалів справи вбачається, що управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на виконання ухвали місцевого суду направив паперову форму реєстраційної справи ФОП ОСОБА_3, з якої вбачається, що заяву про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_5 подав 08 грудня 2016 року (а.с.82-89).

Отже, вірно встановлено судом першої інстанції, що в період часу з 15 квітня 2002 року по 08 грудня 2016 року ОСОБА_3 числився зареєстрованим як фізична особа-підприємець.

Відповідно до довідок Сумського міського центру зайнятості 08 грудня 2016 року у період з 10 листопада 2009 року по 03 жовтня 2010 року ОСОБА_3 була виплачена грошова допомога по безробіттю у розмірі 6174,18 грн. (а.с. 19), в період з 25 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року ОСОБА_3 виплачена грошова допомога по безробіттю у розмірі 4455,36 грн. (а.с. 20).

Відповідно до довідки Сумського обласного центру зайнятості від 12 грудня 2016 року, витрати на професійне навчання ОСОБА_3 за період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року склали 29,78 грн. (а.с. 21).

14 грудня 2016 року Сумський міський центр зайнятості видав наказ про повернення незаконно отриманого матеріального забезпечення за період з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року у сумі 6174,18 грн. з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року у сумі 4455,36 грн. та вартість соціальної послуги з професійного навчання за період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року в сумі 29,78 грн. (а.с.18).

Сумський міський центр зайнятості листом від 01 січня 2017 року № 07/21 повторно повідомив ОСОБА_3 про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю сумою 10 629,54 грн. та вартості соціальної послуги з профнавчання сумою 29,78 грн. протягом 15 календарних днів з дня отримання цього повідомлення (а.с. 22).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача допомоги по безробіттю за період з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року в сумі 6174 грн. 18 коп. та вартості соціальної послуги з професійного навчання за період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року, місцевий суд виходив з того, що позивач щодо даних вимог пропустив строк позовної давності.

Проте з даним висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Згідно із положеннями Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», на підставі яких здійснюють свою діяльність позивачі, до повноважень центру зайнятості не входить перевірка даних щодо реєстрації особи субєктом підприємницької діяльності та ведення підприємницької діяльності.

Натомість, ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зобовязує безробітних своєчасно подавати відомості про усі обставини, які впливають на виплату допомоги по безробіттю.

Під час реєстрації у Сумському міському центрі зайнятості безробітним 10 листопада 2009 року, у заяві про надання статусу безробітного ОСОБА_3 повідомив, що не зареєстрований як підприємець, що засвідчив особистим підписом. При зверненні у подальшому до центру зайнятості у грудні 2016 року у додатку до персональної картки безробітного ОСОБА_3 зазначив, що ніколи не реєструвався як підприємець, що також засвідчив особистим підписом.

Служба зайнятості не могла довідатись про зайнятість ОСОБА_3 як підприємця у період перебування на обліку безробітним з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року, оскільки підстав для проведення розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Мінпраці та соціальної політики України та ДПА України від 13 лютого 2009 року за № 60/62, не було - ОСОБА_3 не повідомив про реєстрацію підприємцем, а від державного реєстратора до центру зайнятості не надходила жодна інформація щодо ФОП ОСОБА_3

Даний факт пояснюється тим, що на момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок взаємодії субєктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затверджений наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державної податкової Адміністрації України, Державного комітету статистики України від 07 грудня 2005 року №121/560/406 (далі - Порядок № 121/560/406), відповідно до якого Держпідприємництвом на центральному рівні передавались субєктам обміну повідомлення про вчинення реєстраційних дій або підтвердження відомостей про фізичну особу-підприємця (п. 2.2).

Однак, як свідчить ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 03 березня 2017 року до 29 жовтня 2012 року жодна реєстраційна дія щодо ОСОБА_3 не здійснювалась, відомості про підприємця не підтверджені, тому 29 жовтня 2012 року внесено до ЄДР запис, що свідоцтво ОСОБА_3 недійсне.

На дату внесення вказаного запису і до 25 грудня 2015 року ОСОБА_3 не був ні безробітним Сумського міського центру зайнятості, ні звертався за пошуком роботи, тому підстави здійснювати обмін інформацією, збирати і обробляти його персональні дані у порушення Законів України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», у Сумського міського центру зайнятості були відсутні. Відповідно до п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 219, та п. 32 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, збирання, одержання, обробка, зберігання, використання та поширення інформації про осіб, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні здійснюється центрами зайнятості з додержанням вимог Конституції України та Закону України «Про інформацію», інших законів.

Крім того з 30 листопада 2012 року Порядок № 121/560/406 втратив чинність, новий Порядок обміну інформацією між Міністерством доходів і зборів України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування, затверджений наказом Міндоходів і зборів України від 19 вересня 2013 року № 494 (далі - Порядок № 494), почав діяти з 01 листопада 2013 року. У період між 30 листопада 2012 року та 01 листопада 2013 року обмін інформацією не провадився.

Відповідно до п. 3.3 Порядку № 494 здійснюється обмін інформацією щодо платників єдиного внеску, зокрема інформація, що надається Міндоходів до Пенсійного фонду України та через Пенсійний фонд України до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, включає:

- дані про взяття на облік платників єдиного внеску із зазначенням органу доходів і зборів, в якому взято на облік платника, та відомості про клас професійного ризику виробництва;

- відомості зі звітів страхувальників (роботодавців) щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та по укладених договорах про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування;

- дані про узгодження результатів перевірок в частині достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню;

- відомості про суми надходжень від сплати єдиного внеску, фінансових санкцій та суми коштів, перерахованих на рахунки Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування;

- інші відомості, в тому числі дані у розрізі страхувальників щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, необхідні для виконання органами Пенсійного фонду України функцій, передбачених Законом.

Водночас, як підтверджено відповідачем під час розгляду в суді першої інстанції, підприємницьку діяльність він не здійснював, звітність до Міндоходів та Пенсійного фонду не подавав, внески не сплачував. Відповідно до ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03 березня 2017 року ОСОБА_3 включений до реєстру страхувальників як платник єдиного внеску лише 09 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи викладене вище, позивачі безпосередньо не були обізнані до включення 09 грудня 2016 року ОСОБА_3 до реєстру платників єдиного внеску та його звернення у грудні 2016 року до Сумського міського центру зайнятості про те, що він відносився до підприємців з 15 квітня 2002 року по 09 грудня 2016 року та про надання ним недостовірних даних у заявах від 10 листопада 2009 року і від 25 грудня 2015 року.

Також позивачі не мали обєктивної можливості дізнатись про порушення ОСОБА_3 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та незаконне отримання ним допомоги по безробіттю, оскільки дані про ОСОБА_3 як платника єдиного внеску не були включені до реєстру до 09 грудня 2016 року.

Тому перебіг строку позовної давності розпочався лише з 09 грудня 2016 року.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено: строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Допомога по безробіттю ОСОБА_3 відповідно до ст. 7, 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплачена за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Сумським міським центром зайнятості як територіальним органом виконавчої дирекції Фонду. Однак, зважаючи, що ОСОБА_3 надав недостовірні відомості під час реєстрації безробітним, то отримав допомогу по безробіттю незаконно.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих собою.

Тому незаконно отримана ОСОБА_3 допомога по безробіттю та вартість незаконно отриманої соціальної послуги - це заборгованість перед Фондом загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відтак, висновок місцевого суду про пропуск позивачами строку позовної давності щодо стягнення допомоги по безробіттю за період з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року та вартості соціальної послуги з профнавчання за період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року не відповідає положенням чинного законодавства України та прийнятий з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення статті 88 ЦПК України, тобто стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судовго збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даній справі позивачі звільнені від сплати судового збору.

Таким чином, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1760 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

У звязку з цим рішення суду в оскаржуваній частині та в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат згідно вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського міського центру зайнятості та Сумського обласного центру зайнятості задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Сумського міського центру зайнятості, Сумського обласного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю за період з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року у сумі 6174 грн. 18 коп., стягнення вартості соціальної послуги з профнавчання за період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року у сумі 29 грн. 78 коп. та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Сумського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 10 листопада 2009 року по 06 серпня 2010 року у сумі 6174 грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Сумського обласного центру зайнятості вартість соціальної послуги з профнавчання за період з 22 червня 2010 року по 24 червня 2010 року у сумі 29 грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1600 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1760 грн. судового збору за апеляційний розгляд.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -