Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/768/16-ц
Провадження № 2/670/20/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.04.2010 року, у якому просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15682,51 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.04.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2016 року має заборгованість по кредиту у розмірі 15682,51 грн., яка складається із: 1086,19 грн. - заборгованість за кредитом; 10573,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 722,98 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 при подачі позову до суду надав письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав повністю, а справу просив розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнала частково, лише в частині заборгованості по тілу кредиту у сумі 1086,19 гривень. Подала заперечення на позовну заяву, у яких вказувала, що дія картки закінчилась 20.04.2011 року, у травні 2013 року вона перестала погашати кредит, але позивач не відреагував на це. Тому звернувшись до суду із позовом у жовтні 2016 року позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Крім того, зазначала, що заборгованість за пенею 2800 грн. значно перевищує борг за кредитом, а у неї важкі фінансові труднощі, оскільки вона безробітна, навчає сина на контрактній основі, виховує неповнолітню дочку, у звязку з чим у разі незастосування судом строку позовної давності просила відмовити у стягненні пені та комісії у сумі 2800 грн., штрафних санкцій у сумі 500 грн. та 722,98 грн., та зменшити суму процентів за користування кредитом.

Заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.04.2010 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав їй кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з відповідним лімітом кредитування під 2,5 % на місяць, які нараховуються на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році. При цьому банк видав ОСОБА_1 платіжну картку «Універсальна» для обслуговування карткового рахунку та перерахував кредитні кошти на вказаний рахунок.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві позичальника.

При цьому сторони визначили право ПАТ КБ «Приватбанк» змінювати розмір кредитного ліміту і тарифи кредитування.

ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним.

При виникненні прострочених зобов`язань на 50 грн. і більше ОСОБА_1 повинна був щомісячно сплачувати банку пеню, що розраховується з базової процентної ставки, поділеної на 30, за кожний день прострочення кредиту + 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, яка нараховується раз в місяць.

У випадку порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 120 днів, остання зобов`язувалась сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором, що відповідачем не оспорювалось.

Однак вона не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 за станом на 31.08.2016 року допустила заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 15682,51 грн., яка складається із: 1086,19 грн. - заборгованість за кредитом; 10573,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 722,98 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

ОСОБА_1 не спростувала цю заборгованість належними та допустимими доказами, та не надала суду в заперечення доказів того, що останній раз заборгованість за кредитом нею сплачувалась 19.04.2013 року, а не 28.01.2014 року.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

На обґрунтування доводів позовних вимог банком до суду було надано розрахунок суми заборгованості, підписаний представником банку, який судом визнано належним та допустимим доказом та оцінено згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, тому суд доходить висновку, що цей доказ відповідає вимогам процесуального закону і підтверджує обставини, викладені в позовній заяві.

З урахуванням викладеного з ОСОБА_1 належить стягнути на користь ПАТ КБ « Приватбанк» 1086,19 грн. як заборгованості за кредитом та 10573,34 грн. як заборгованості по процентам за користування кредитом.

Водночас суд не вбачає правових підстав для стягнення із відповідача штрафних санкцій у сумі 500 грн. та 722,98 грн. з огляду на таке.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Одночасно, пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається.

За таких обставин, позов ПАТ КБ «Приватбанк» у частині стягнення штрафу не може бути задоволений.

Суд, враховуючи заяву відповідача, також вважає за можливе зменшити розмір пені, яку просить стягнути позивач.

Так, згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені)може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За цією нормою суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками, ступінь виконання зобовязання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність із розміром основного зобовязання.

Статтею 616 ЦК України передбачено право суду, за певних умов, зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Питання про зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

З урахуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України, положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, ч. 4 ст. 10 ЦПК України, що зобов`язує суд сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Правова позиція з цих питань викладена в постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року в справі №6-100цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Оскільки сума заборгованості є значно меншою від суми пені та з урахуванням майнового стану сторони,що підтверджено належними доказами, цю санкцію суд вважає необхідним зменшити до 1100 грн., що буде співмірним із сумою заборгованості за кредитом.

Отже, всього з ОСОБА_1 на корить ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 12759,53 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається із: 1086,19 грн. - заборгованість за кредитом; 10573,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1100,00 грн. - заборгованість за пенею.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог, та оскільки позов заявлено з ціною 15682,51 грн. і задоволено на суму 12759,53 грн., тобто на 81,36 % (12759,53х100:15682,51), то з ОСОБА_1 на користь банку слід стягнути 1121,14 грн. судового збору (1378,00 грн. х 81,36 %).

Керуючись ст. 3, ст. 11, ст. 15, ст. 60, ст. 88, ст. ст. 212-215 ЦПК України, ст. 525, ст. 526, ст. 527, ст. 530, ст. 533, ст. 554, ст. 598, ст. 599, ст. 610, ст. 615, ст. 629, ст. 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, рахунок № 3111) заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.04.2010 року в сумі 12759,53 гривень, (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 53 копійки), яка складається із: 1086,19 грн. - заборгованість за кредитом; 10573,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1100,00 грн. - заборгованість за пенею, та судовий збір у розмірі 1121,14 грн. (одна тисяча сто двадцять одна гривня 14 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Віньковецький районний суд до Апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Волкова