УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

27 жовтня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Кліментовській О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 Адиляь огли звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

12.10.2017 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить накласти в межах ціни позову арешт на квартиру, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Сторони по справі в судове засідання не зявились, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, згідно пункту 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. В свою чергу ч.2 ст. 152 ЦПК України передбачає, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України, про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 133 998,00 гривень.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №99600072 від 06.10.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З огляду на викладене, оскільки між сторонами у справі дійсно існує спір майнового характеру, а відповідач є власником нерухомого майна, в розпорядженні яким не обмежений правами, тому існує процесуальна необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову, шляхом накладення заборони розпоряджання 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2.

У разі задоволення заяви позивача про забезпечення його позову, обов'язок виконання ухвали про це може бути покладений на співробітників органу державної виконавчої служби, до повноважень яких у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» входить і право на одержання необхідної для проведення виконавчих дій інформації, в тому числі конфіденційної, зокрема, про наявність та місцезнаходження майна і коштів відповідача.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, пунктами 1-2, 4, 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Заборони ОСОБА_2 розпоряджатися 1/2 частиною квартири №265, яка розташована за адресою: м.Херсон, вул.Дорофеєва, 10, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Виконання даної ухвали доручити Корабельному районному відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя: С.І.Майдан

Ухвала підлягає негайному виконанню з 27.10.2017 року.

Суддя: С.І.Майдан