Справа № 2-2927/11
УХВАЛА

31 березня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про видачу дубліката виконавчого листа, суд

в с т а н о в и в:

ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №2-2927/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В судовому засіданні представник ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 14.08.2015 року /т.2 а.с.243/ подану заяву підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним, просить заяву задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду питання про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання, в судове засідання не зявились, що, відповідно до ч.2 ст.370 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду питання про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

У відповідності до ст.370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою особи або поданням державного виконавця видати його дублікат. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 164390,71 доларів США та 405512,26 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду, яке набрало законної сили 31 січня 2013 року.

Також встановлено, що 13 січня 2014 року представник заявника звернувся до Галицького ВДВС ЛМУЮ із заявою про примусове виконання такого рішення, однак помилково зазначив адресата, а саме Сихівський ВДВС, замість Галицького ВДВС, хоча адресу зазначено вірно. Галицький ВДВС у відповідь на таку заяву листом повідомив про допущену помилку та рекомендував звернутись до Сихівського ВДВС. 28 лютого 2014 року представник заявника звернувся до Сихівського ВДВС із заявою про примусове виконання рішення, однак 05 березня 2014 року було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у звязку з предявленням його до виконання не за місцем виконання та повернуто виконавчий документ, однак документ втрачено при пересилці.

Як вбачається з матеріалів справи /т.1 а.с.247/ заява ПАТ «ПУМБ» від 29.01.2014 року про примусове виконання виконавчого листа №2-2927/11, виданого Залізничним районним судому м. Львова 26.03.2013 року на виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16.03.2012 року, адресована Сихівському ВДВС ЛМУЮ, зареєстрована у Сихівському ВДВС ЛМУЮ лише 28.02.2014 року, що свідчить про те, що стягувач звернувся із заявою 28.02.2014 року, хоча строк предявлення вказаного виконавчого листа до виконання минув 31.01.2014 року, а також підтверджує пропуск ПАТ «ПУМБ» строку для предявлення виконавчого листа до виконання як до Сихівського ВДВС ЛМУЮ, так і до Галицького ВДВС ЛМУЮ.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Разом з тим, як вбачається із заяви ПАТ «ПУМБ» від 13.01.2014 року, така була адресована Сихівському ВДВС ЛМУЮ із зазначенням адреси Галицького ВДВС ЛМУЮ, до заяви було додано оригінал виконавчого листа, завірена копія довіреності на представника ПАТ «ПУМБ», про доручення інших документів у заяві не зазначено. В заяві була зазначена адреса боржника, ОСОБА_1, - м.Львів, вул.Доробок, що територіально віднесена до Залізничного району м.Львова, а документів, які б свідчили про місцезнаходження майна боржника на території Галицького району м.Львова ПАТ «ПУМБ» до заяви від 13.01.2014 року не додав. За відсутності такої інформації у заяві про примусове виконання виконавчого листа від 13.01.2014 року, державний виконавець був позбавлений можливості встановити чи виконавчий лист предявлено до органу виконавчої служби з місцем його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд переконаний за необхідне зазначити, що у відповідності до ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що виконавчий лист повернутий стягувачу, що свідчило б про підставність вимог заявника та, що виконавчий документ не звернутий до виконання.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що заявником не надано доказів, які свідчили про повернення виконавчого документу стягувачу та в подальшому його втрати, а тому в задоволенні заяви ПАТ «Перший український міжнародний банк» про видачу дубліката виконавчого листа слід відмовити.

Керуючись ст.208-210, 370 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №2-2927/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський