Ухвала

іменем україни

12 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:ЄвграфовоїЄ.П., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., МостовоїГ.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Сумського обласного центру зайнятості, третя особа - директор Охтирського міськрайонного центру зайнятості Кочетова Ольга Олександрівна, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Сумського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що з 22 вересня 2005 року наказом директора Сумського обласного центру зайнятості №122 вонабула призначена на посаду головного спеціаліста відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості.

З 01 квітня 2015 року вона була переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості.

Наказом Сумського обласного центру зайнятості від 12 березня 2016 року № 43-к її було звільнено з займаної посади в зв'язку зі скороченням штатів за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, оскільки не врахували її переважне право на залишення на роботі, не запропонували вакантних посад, просила позов задовольнити шляхом визнання незаконним та скасуваннянаказувід 12 березня 2016 року № 43-к директора Сумського обласного центру зайнятості про звільнення її з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості; поновлення на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості з дня незаконного звільнення; стягнення з Сумського обласного центру зайнятості на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2016 року по день фактичного розрахунку; стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 7 000 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 43-к від 12 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_5 з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості з 14 березня 2016 року.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_5 9 141 грн 12 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2016 року по 23 травня 2016 року включно, з послідуючим відрахуванням з цієї суми всіх необхідних платежів та зборів.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_5 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанцій прийшов до цього висновку виходячи з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання ним вимог ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при звільненні позивача, в частині доведення до неї переліку вакантних посад в структурі Сумського обласного центру зайнятості та отримання її згоди на переведення чи відмови від такої пропозиції, в зв'язку з цим скасував наказ про звільнення, поновив позивача на попередній посаді, стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд, виходив з того, що позивач вибрала неналежний спосіб захисту своїх прав, звернулася з позовом до неналежного відповідача.

Однак з такими висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що наказом директора Сумського обласного центру зайнятості № 122 від 22 вересня 2005 року ОСОБА_5 прийнята на посаду головного спеціаліста відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості з 22 вересня 2005 року.

З 01 квітня 2015 року позивач була переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості.

Наказом Сумського обласного центру зайнятості від 28 жовтня 2015 року № 118 затверджено структури базових центрів зайнятості, зміни до штатних розписів базових центрів зайнятості.

З урахуванням змін до штатного розпису Охтирського міськрайонного центру зайнятості на 2015 рік було затверджено 25 штатних посад, з яких виведені 7, в тому числі, провідний фахівець з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних, та введені 2 посади: заступник директора-начальник відділу взаємодії з роботодавцями та фахівець з питань зайнятості І категорії відділу активної підтримки безробітних.

Наказом Сумського обласного центру зайнятості № 133 від 30 листопада 2015 року введено в дію з 10 грудня 2015 року зміни до штатних розписів центрів зайнятості Сумської обласної служби зайнятості; попереджено працівників про можливе майбутнє вивільнення з 10 грудня 2015 року.

09 грудня 2015 року ОСОБА_5 попереджено про можливе майбутнє вивільнення у зв'язку з затвердженням та веденням в дію з 10 грудня 2015 року штатного розпису та граничної чисельності працівників Сумської обласної служби зайнятості за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом Сумського обласного центру зайнятості від 12 березня 2016 року № 43-к її було звільнено з займаної посади в зв'язку зі скороченням штатів за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до Положення про Сумський обласний центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 11 липня 2016 року № 119, Сумський обласний центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості (далі - Служба).

Сумський обласний центр зайнятості очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Міністром соціальної політики України за поданням Голови Служби та за погодженням з головою обласної державної адміністрації.

Прийняття і звільнення працівників Сумського обласного центру зайнятості (крім, заступників директора) та керівників підпорядкованих Сумському обласному центру зайнятості юридичних осіб проводиться згідно з наказом директора Сумського обласного центру зайнятості. Прийняття та звільнення працівників підпорядкованих базових центрів зайнятості (крім директора) проводиться згідно з наказом директора Сумського обласного центру зайнятості за поданням директора базового центру зайнятості.

Згідно з Положенням про Охтирський міськрайонний центр зайнятості, затвердженого директором Сумського обласного центру зайнятості (наказ № 1 від 04 січня 2016 року), Охтирський міськрайонний центр зайнятості (далі - центр зайнятості) є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості (далі - Служба).

Як юридична особа публічного права має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутовий штамп і печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за потреби), тобто є самостійною юридичною особою.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці ( ч. 1 ст. 42 КЗпП України).

Частина 2 ст. 42 КЗпП України передбачає, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, органцізації. При відсутності роботи за відповідною професією, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, працівник на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як роз'яснено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд прийшов до помилкового висновку проте, що належним відповідачем у справі є Охтирський міськрайонний центр зайнятості за всіма позовними вимогами.

Апеляційний суд не звернув належної уваги, що відповідно до Положення про Сумський обласний центр зайнятості правом прийняття й звільнення працівників підпорядкованих базових центрів зайнятості проводиться згідно з наказом директора Сумського обласного центру зайнятості за поданням директора базового центру зайнятості.

Позивач була звільнена згідно наказу директора Сумського обласного центру зайнятості.

Тобто належним відповідачем за позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди в зв'язку з незаконним звільненням є Сумський обласний центр зайнятості.

Оскільки апеляційний суд фактично не переглядав рішення районного суду в цій частині на предмет законності й обґрунтованості через порушення норм процесуального права, рішення апеляційного суду в цій частині підлягає скасуванню та направленню на новий розгляд до апеляційного суду згідно ст. 338 ЦПК України.

Апеляційний суд прийшов правильного висновку проте, що належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є Охтирський міськрайонний центр зайнятості, оскільки позивач безпосередньо перебувала в трудових правовідносинах саме з Охтирським міськрайонним центром зайнятості, де отримувала заробітну плату згідно штатного розкладу та в зв'язку з цим відмовив у позові, оскільки позовні вимоги в цій частині заявлені до неналежного відповідача.

Рішення апеляційного суду в зазначеній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Сумського обласного центру зайнятості щодо скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на попередній посаді та стягнення моральної шкоди скасувати.

Справу в зазначеній частині передати на новий апеляційний розгляд.

Рішення суду апеляційної інстанції в іншій частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до Сумського обласного центру зайнятості про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В. Кадєтова

Г.І.Мостова