АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

14 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа»

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій

у цивільній справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, по сплаті разового внеску по сплаті цільового внеску на придбання роширювальних баків, та штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» (далі - ОСББ «Спільна справа» ) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, по сплаті разового внеску по сплаті цільового внеску на придбання роширювальних баків, та штрафних санкцій.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій повернуто позивачу на підставі п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України у зв'язку з тим, що позовна заява подана без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права. Судом першої інстанції не взято до уваги, що внески на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, які мають бути сплачені на користь ОСББ «Спільна справа», не є житлово-комунальними послугами. Судом також не враховано, що позивач є неприбутковою організацією та не є виконавцем або виробником житлово-комунальних послуг, оскільки у своїй діяльності керується Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», відповідно до якого ОСББ лише сприяє співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2017 та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів важає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява в цій частині подана без дотримання вимог, передбачених ч. 3 ст. 118 ЦПК України та позивачем не було додано до позовної заяви копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій є житлово-комунальними послугами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як роз'яснено в пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Крім того, не допускається одночасне звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та пред'явлення позову про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

За приписами ч. 6 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Як вірно встановлено судом, при зверненні до суду з даним позовом позивачем не долучено до позовної заяви копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині позовних вимог стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій або ухвали про скасування судового наказу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, дійшов вірного висновку, що позовна заява в цій частині подана без дотримання порядку, визначеного ч. 3 ст. 118 ЦПК України.

В силу п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли подана заява без дотриманням порядку, визначеного ч. 3 ст. 118 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій не є житлово-комунальними послугами, так як при наданні послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій ОСББ «Спільна справа» керується Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», а не Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються спеціальним Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон) по відношенню до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Даним Законом визначено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 цього Закону основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання.

За змістом ст. 10 Закону вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ч. 6 ст. 13 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об'єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Також відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов'язків власників квартир як співвласників багатоквартирного будинку регулюються також Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII (далі - Закон № 417-VIII).

Статтею 7 Закону № 417-VIII визначено обов'язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема, співвласники зобов'язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Крім того, Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», як зазначалось вище, є спеціальним по відношенню до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та поняття житлово-комунальних послуг міститься саме в Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

За приписами статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, в тому числі на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Тобто, стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є житлово-комунальними послугами.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що ОСББ, керуючись у своїй діяльності Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», а також Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», надає власникам багатоквартирного будинку житлово-комунальні послуги, які включають в себе в тому числі внески за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи та ґрунтуються на особистому тлумаченні норм матеріального права. Судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

В порядку ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/9917/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11828/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.