22-ц/775/293/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Овчиннікова О.С.
Суддя-доповідач Попова С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду зі вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що 17.08.2013р. між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 7400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік (або 2,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не погашала в повному обсязі заборгованість за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, станом на 31.08.2016р. утворилась заборгованість у сумі 46170,86грн., з яких: 7375,82грн. - заборгованість за кредитом, 33670,24грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2450грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина) та 2174,80грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача, а також компенсувати судові витрати.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 14210,02грн., яка складається з: 7375,82грн. - заборгованість за кредитом, 6334,20грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500грн. - фіксована частина. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму понесених судових витрат в розмірі 424,10грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення в частині розміру заборгованості по процентам за користування кредитом змінити, ухваливши в цій частині нове рішення про стягнення з позичальника в повному обсязі заявленої суми боргу по цій позиції в розмірі 33670,24грн.

Рішення в частині стягнення основної суми боргу, відмови в задоволенні вимог про стягнення неустойки у вигляді штрафу у процентному відношенні і комісії з пенею не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_3, яка підтримала доводи скарги, розглянувши справу згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату і час розгляду справи відповідача ОСОБА_2, від якої надійшла заява про вирішення справи у її відсутність (а.с. 157-158), дослідивши письмові матеріали справи, обговоривши доводи скарги і письмових заперечень проти неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17.08.2013р., Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_2 отримала в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В заяві визначено, що сума кредитного ліміту становить 7400грн., базова процентна ставка на місяць 2,5%, що нараховується на залишок заборгованості, виходячи з 360 днів в році, строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки. Також в заяві зазначено, що боржник з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку ознайомлений.

Позичальником порушені умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, розрахована банком станом на 31.08.2016р. в загальній сумі 46170,86грн., що включає: 7375,82грн. - основна сума заборгованості за кредитом, 33670,24грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2450грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 2174,80грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті-заяві відсутня умова щодо нарахування підвищених процентів на прострочену заборгованість по кредиту, а також позивачем не надано доказів того, що відповідача повідомляли про зміну процентної ставки в бік збільшення у передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг порядку. Суд вважав таке підвищення відсоткової ставки за кредитним договором недійсним, а нарахування заборгованості за підвищеними відсотками - безпідставним. На підставі наведеного суд вирахував проценти за користування коштами кредиту по первісній ставці 2,5% на місяць, частково стягнувши їх розмір на користь позивача.

З такими висновками суду в повному обсязі погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Матерілами справи доведено і цього не спростовано відповідачем, що позичальник ОСОБА_2 не виконала в повному обсязі взятих на себе зобов'язань за договором, та не здійснювала у встановлені строки щомісячні платежі, в порушення вимог закону і Умов та правил надання банківських послуг за даним кредитним договором, як вірно визначився суд першої інстанції. В результаті порушення позичальником зобов'язань утворилась заборгованість по основній суми кредитного боргу - 7375,82грн.

Колегія суддів пересвідчилась у правильності стягнення вказаної основної суми боргу на користь кредитодавця.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із рішенням суду в частині розміру стягуваних процентів і принципу математичного їх обчислення судом за первісною ставкою 2,5% на місяць, беручи до уваги нижчезазначене правове регулювання і встановлені обставини в ході розгляду судом першої інстанції і в ході апеляційного провадження.

За змістом позовної заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» заявлено заборгованість позичальника по позиції процентів за користування грішми кредиту в сумі 33670,24грн., яка утворилась станом на 31.08.2016р., із урахуванням підвищення процентної ставки з 01.09.2014 до 2,9% на місяць, а з 01.04.2015р. - до 3,6% на місяць, що видно в таблиці з розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 2-4).

В апеляційній скарзі (а.с. 110-114) банк вказує на поінформовання позичальника про підвищення процентної ставки шляхом смс-повідомлення. А відповідач письмово (а.с. 159-160) заперечує її повідомлення про таку зміну і зазначає, що смс-повідомлення не є до цього підтверджуючим доказом.

Перевіряючи доводи сторін, треба вдатись в аналіз правового регулювання даного питання.

Так, як роз'яснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 4 пункту 28 постанови № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Право банку збільшити процентну ставку реалізовано шляхом закріплення відповідних умов досліджуваного кредитного договору.

Так, згідно із п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк вправі призводити зміни тарифів і про таку зміну зобов'язаний поінформувати клієнта не менше ніж за 7 днів до введення цих змін.

Відповідно до п.п. 1.1.3.1.9, 2.1.1.3.7 Умов та правил надання банківських послуг банк зобов'язаний не рідше одного рази на місяць способом вказаним у заяві, надавати позичальнику виписки з картрахунку про стан картрахунків і про проведені за минулий місяць операції по картрахункам. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступа до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень (а.с. 14зв., 27).

В анкеті-заяві при укладенні кредитного договору 17.08.2013р. (а.с. 5-6) відповідач підтвердила власним підписом свою згоду на те, що її заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг; що ознайомилась із цим договором до його укладення і згодна із його умовами; та зобов'язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, текст яких доступний на сайті http://privatbank.ua, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанка «www.privatbank.com.ua».

Як посилається у своїх запереченнях відповідач, згідно із положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» інформування позичальника про зміну відсоткової ставки за кредитним договором має бути очевидним і здійснене у спосіб, який би не викликав сумніву про добросовісне виконання цих приписів Закону з боку кредитора.

Як видно, базова ставка згідно із Тарифами банку на вид картки «Універсальна» станом на момент укладення договору 17.08.2013р. становила 2,5% на місяць.

В подальшому процентна ставка була змінена. З наявних у справі інформацій банку (а.с. 77-81), що були в розпорядженні суду першої інстанції, а також з наданих в суді апеляційної інстанції документів вбачається, що у зв'язку із зміною ринкової ситуації та в результаті внутрішніх підготовчих процедур в банку було актуалізовано змінені тарифи на зовнішньому сайті (а.с. 137-145), зокрема про:

- зміну базової % ставки в місяць з 01.09.2014р. по карті «Універсальна» в ПАТ КБ «Приватбанк» - було 2,5%, стало 2,9% (на підставі наказу шаблон № 906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014р. - блок 3.);

- зміну базової % ставки в місяць з 01.04.2015р. по карті «Універсальна» в ПАТ КБ «Приватбанк» - було 2,9%, стало 3,6% (на підставі наказу шаблон № 906 СП-2015-6552838 від 18.02.2015р.).

Крім того, про підвищення процентної ставки з 01.09.2014р. до 2,9% на місяць банк поінформував позичальника ОСОБА_2 15.08.2014р. з дотриманням строку у п. 1.1.3.2.3 шляхом смс-повідомлення на телефон відповідача, зазначений в анкетів-заяві НОМЕР_1 (а.с. 5). Аналогічним шляхом завчасно було поінформовано позичальника 15.03.2015р. про підвищення процентної ставки з 01.04.2015р. до 3,6% на місяць (а.с. 82-83, 155-156).

Ці обставини і узгоджений сторонами спосіб поінформування позичальника про зміни до договору, що стосуються процентної ставки, залишені поза увагою суду першої інстанції. З доводами апеляційної скарги банку в частині впровадження змін тарифів і узгодження процедури повідомлення позичальника колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір, за змістом ч. 1 ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи закріплення в анкеті-заяві способу повідомлення шляхом регулярного ознайомлення на інтернет-сайті кредитодавця із всіма змінами до договору, погодженого підписом позичальника, обов'язку позичальника отримувати виписки про стан картрахунку та про проведені операції відповідно до п. 1.1.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, оприлюднення на офіційному сайті в спірних періодах умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також SMS-повідомлення позичальника ОСОБА_2 у відповідності із п.п. 1.1.3.2.3, п. 1.1.3.1.9 - не можна погодитись із рішенням суду і запереченнями відповідача щодо неповідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Твердження в рішенні суду про неповідомлення відповідача про зміну процентної ставки не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Анонсування кредитодавцем у змісті договору такого відкритого і загальнодоступного інтернет-ресурсу з інформацією про умови кредитування і зміни в тарифній політиці підкреслює, на погляд колегії суддів, ту обставину, що позивач не утаємничує ці зміни і не переходить межі добросовісності, про які йдеться в Рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 (справа N 1-26/2011 за конституційним зверненням ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18 частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів").

Колегія суддів впевнилась в доступності інформації щодо актуальності чинних тарифів, шляхом входу на анонсований в анкеті-заяві офіційний сайт Приватбанка «www.privatbank.com.ua» і відшукування необхідних даних за таким алгоритмом: Картка «Універсальна» - «Дізнатися більше» - «Тарифи на обслуговування» - «v Розгорнути», де і відзначено діючу проценту ставку (до теперішнього часу за цим видом картки діє ставка 3,6%).

Як наведено у абз. 3 п. 28 вищезгаданої постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Зважаючи на досліджені обставини справи і відповідні їм докази, колегія суддів віднаходить невірним висновок суду першої інстанції про недотримання з боку кредитодавця процедури зміни умов договору щодо підвищення процентної ставки.

В сенсі положень у ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 638 і ч. 1 ст. 651 ЦК України договір, як домовленість двох сторін, вільних в укладенні договору, спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків та є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо іншого не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

В даному договорі сторонами досягнуто згоди щодо можливості зміни тарифів в майбутньому, в тому числі і зміни базової процентної ставки за користування кредитним ресурсом в майбутньому, тобто сторони погодили змінюваний тип процентної ставки.

Відтак, висновки суду про вжиття банком забороненого заходу підвищення розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку не відповідають вимогам ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у даній справі) і умовам укладеного між сторонами договору щодо можливості призводити зміни Тарифів (в т.ч. розміру процентної ставки), а також інших умов обслуговування рахунків (п.п. 1.1.3.2.3), що схвалив позичальник, укладаючи цей договір.

Відповідно до ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Довідкою до Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» визначено процентну ставку (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування в розмірі 3,75%.

Тож, банк, за умови факту порушення грошового зобов'язання позичальником, не перевищуючи максимального розміру процентної ставки, діяв відповідно до умов укладеного договору та в рамках чинного законодавства України.

У якості підстав для висновку про неповідомлення відповідача про підвищення процентної ставки суд першої інстанції вказав на ненаправлення банком позичальнику листів та довідок про стан рахунку на адресу відповідача. Однак, надіслання листів на адресу позичальника між сторонами у змісті кредитного договору не обумовлювалося. А що стосується надіслання довідок про стан рахунку, то зобов'язання їх отримувати покладено саме на позичальника у п. 1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Як спрямовано увагу судів в узагальненні Верховного Суду України судової практики розгляду цивільних справ, що виникають із кредитних правовідносин (2009-2010 р.р.) від 07.10.2010 року, необхідно також враховувати поведінку сторін після прийняття рішення банком про зміну процентної ставки в контексті положень цивільного законодавства про укладення та зміну договору, а саме: а) якщо боржник сплачує проценти за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою і угоду укладеною, враховуючи п.п. 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника), так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції..."

Досліджуючи поведінку позичальника після підвищення процентної ставки до 2,9% у вересні 2014 року, з'ясовано, що ОСОБА_2 сплатила частково борг у жовтні 2014 року, а також не заявила про свою незгоду із подальшим підвищенням процентної ставки до 3,6%, як то передбачено у п. 1.1.3.2.3, п. 1.1.2.4, що зідно цих умов означає як прийняття клієнтом нових умов.

До того, аж до моменту пред'явлення даного позову банком у вересні 2016 року позичальник ОСОБА_2 не використала можливості у п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг та не зверталась до банку із заявою про свою незгоду із змінами процентної ставки і не вимагала розірвання договору із обов'язком погашення утвореної суми боргу.

Отже, немає істотних підстав говорити про те, що ОСОБА_2. не була згодна з підвищенням процентної ставки. Зміни умов договору в частині процентної ставки, її змінюваний статус (як базова ставка, а не фіксована), були закладені ще спочатку, тобто відповідач до підписання кредитного договору мала можливість ознайомитися з його умовами. Банк свідомо, залежно від кредитного ризику, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, облікової ставки та інших факторів, маючи згідно із ч. 6 ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зобов'язання додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та додержуватись встановлених НБУ України вимог щодо концентрації ризиків, включив до кредитного договору п. 1.1.3.2.3., який передбачає право кредитодавця призводити зміну Тарифів (в тому числі і збільшувату передбачену договором базову процентну ставку). То зрозуміло, що кредитодавець, без включення цього пункту до кредитного договору не надав би кредитні кошти позичальнику.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення частково нарахованих відсотків в сумарному обсязі 6334,20грн. (за період 17.08.2013р.-31.08.2016р. по відсотковій ставці при укладенні договору в розмірі 2,5% на місяць) підлягає зміні з ухваленням нового рішення в даній частині і розрахунку процентів по чинним у відповідних періодах процентних ставках:

- за період з 17.08.2013р. по 31.08.2014р. - по процентній ставці 2,5% на місяць;

- за період з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. - по процентній ставці 2,9% на місяць;

- за період з 01.04.2015р. по 31.08.2016р. по процентній ставці - 3,6% на місяць

в загальному розмірі 33670,24грн. (накопичувальний підсумок нарахованих на поточну і прострочену заборгованість по процентам).

В своїх письмових запереченнях (а.с. 159-160) відповідач посилається на сплив строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову банку.

Проте, з такими доводами не можна погодитись, зважаючи на наступне.

З наявного у справі розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості і виписці по картрахунку (а.с. 4, 94-96) вбачається, і відповідач в своїх письмових запереченнях це не спростовує, що після останнього платежу 28.04.2014р. у розмірі 360грн. вона припинила здійснювати будь-які платежі за кредитним договором, що є порушенням умов договору щодо внесення щомісячних платежів.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) та щомісячно сплачувати проценти та комісію за користування кредитом - строк внесення щомісячних платежів згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Тобто встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути весь борг частинами, і право банку вважається порушеним з моменту невнесення позичальником кожного чергового платежу.

Тому і початок перебігу позовної давності за кожним черговим платежем починається з моменту порушення строку його погашення. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 25 числа кожного місяця початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена в Постанові від 29.10.2014 року у справі № 6-169цс14.

Оскільки внесення платежів за кредитним договором відбувалось з порушенням графіку з травня 2014 року, то строк позовної давності за цією вимогою повинен був спливти 25 травня 2017р. А банк звернувся до суду із даним позовом до настання цього строку, що свідчить про безпідставність заяви відповідача про сплив строку позовної давності. Тим більше, що з травня 2014 року перебіг строку позовної давності переривався частковим виконанням позичальником грошових вимог (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII (з подальшими змінами) на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р та подальшого Розпорядження від 02.12.2015р. № 1275-р, смт Ольгинка, с. Пільне (Ольгинська селищна рада), (пункт 2 підпункт 4), де зареєстрована і проживає відповідач ОСОБА_2, відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції про стягнення згідно зі ст. 549 ЦК України і п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг штрафу в розмірі 500грн. з позичальника ОСОБА_2, яка проживає в населеному пункті, де досі проводиться антитерористична операція, є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального закону (вищеперелічених нормативних актів).

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Тому рішення у вказаній частині, по якій судом допущено неправильне застосування норм матеріального закону (Закону № 1669-VII), хоча що і не охоплене доводами апеляційної скарги, підлягає скасуванню на підставі ч. 3 ст. 303, ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) в розмрі 500грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в даному випадку часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір частково, з урахуванням підсумкового результату ухвалених судом першої і апеляційної інстанцій рішень:

- за подачу позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі - 1225,04грн. (задоволено заявлений позов в розмірі 46170,86грн. на суму 7375,82+33670,24=41046,06 грн., що становить 88,9% від заявленої суми. Підлягає компенсації з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 88,9% від сплаченої в суді першої інстанції суми судового збору 1378грн., що становить 1225,04грн.);

- за подачу апеляційної скарги в розмірі 1347,55грн. (1378:100х110%= =1515,80:100х88,9% задоволених в апеляційній інстанції вимог=1347,55грн.).

Сумарно підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок позивача сплачений судовий збір в розмірі 2572,59грн. (1225,04грн.+1347,55).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17.08.2013р.: по основній сумі боргу - 7375 (сім тисяч триста сімдесят п'ять) гривень 82 копійки, по процентам за користування кредитом - 33670 (тридцять три тисячі шістсот сімдесят) гривень 24 копійки.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» штрафу в розмірі 500грн. скасувати і в задоволенні цієї частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 2572 (дві тисячі п'ятсот сімдесят дві) гривні 59 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді С.А.Зайцева

Т.Б.Ткаченко