Справа № 183/85/17
№ 2/183/1093/17
13 квітня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Гончарової С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,
позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач зареєстрована в означеній квартирі, але з жовтня 2014 року за місцем реєстрації не мешкає. Позивач має намір оформити житлову субсидію, однак позбавлений такої можливості, оскільки в квартирі зареєстрована особа, яка фактично не проживає в квартирі. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування означеною квартирою.
Позивач надав суду заяву згідно якої просив розглядати позов за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.
Треті особи у справі в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви, у відповідності до яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відкритим акціонерним товариством «Губиниський цукровий завод» 29 жовтня 2001 року, реєстрованого у реєстрову книгу за № 35-1, позивачу та третім особам на праві приватної спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 /а.с.8/.
З довідки ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 21 січня 2017 року вбачається, що з 03 серпня 2010 року у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано відповідача у справі.
У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року вбачається факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 26/.
У відповідності до довідки виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 3850, станом на 27 грудня 2016 року, у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2.
Як вбачається з акту, складеного депутатом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області Бура В.О., мешканців квартири АДРЕСА_2 Дніпропетровської області, ОСОБА_2 з жовтня 2014 року, в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 не проживає /а.с.5/.
Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрована в ній.
У відповідності до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Так, згідно матеріалів справи не вбачається наявності договору чи заповіту, на підставі яких встановлено сервітут відповідача щодо користування квартирою, належною позивачу, матеріали справи свідчать про відсутність відповідача у житловому приміщенні, що належить позивачу більше, ніж один рік.
За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 641,00 гривня, тому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 641,00 гривня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,88,209, 212-215,224,226 ЦПК України суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов