Справа № 152/1623/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Соколовської Т. О.
при секретарі Годованюк І. Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
У обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач з сім'єю не проживає, участі в утриманні та вихованні сина не приймає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, але від неї поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.11).
Відповідач ОСОБА_2 на виклик суду не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення йому судової повістки 31.10.2017 року в судове засідання на 09.11.2017 року (а.с. 10). Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2011 року (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), який проживає біля позивача і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Слободо - Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1635 від 12.10.2017 року (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Домовленості про добровільну сплату аліментів у позасудовому порядку між сторонами не досягнуто.
Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18, 27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України.
Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.
Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Згідно із ст.ст. 180-184, 191 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
За приписами ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідач ОСОБА_2 не працює, але зобовязаний утримувати власну дитину та спроможний сплатити аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 23.10.2017 року і до досягнення сином повноліття. Ухвалюючи таке рішення суд виходить із захисту інтересів дитини та з вимог діючого законодавства.
Так, відповідно до статті 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2017 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком до 6 років з 01 травня 2017 року становить 1426 грн. Позивач, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дитини, але при цьому доглядає сина на відміну від відповідача, що впливає на її можливість покращити заробіток, тому розмір аліментів в сумі 1000 гривень забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.
Частиною 3 ст. 10, ст. 57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Відповідач у даному цивільно правовому спорі не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду не з'явився. Небажання ОСОБА_2 надати заперечення та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зявлятися на виклик суду, дало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на матеріальне утримання з боку батька порушено і підлягає судовому захисту.
За правилами ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.
Відповідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За приписами ч.1 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,88, 212-215, 224, 367 ЦПК України, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2017 рік", суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії АТ № 159606, виданий 08 червня 2016 року Шаргородським РС УДМС України у Вінницькій області), жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2017 року і до досягнення сином повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року в редакції Закону від 06.02.2003 року.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Т.О. Соколовська