Ухвала

іменем україни

25 квітня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 12 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

05 січня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк»направило поштою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений скаржником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свої вимоги тим, що він є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк». 08 липня 2015 року при способі здійснити операцію по переказу коштів, позивачу стало відомо, що його банківську картку № НОМЕР_1 заблоковано. 31 липня 2015 року також було заблоковано і другу картку № НОМЕР_2. При зверненні до відповідача, з метою вирішення питання причини блокування карток, обмеження користування своїми коштами, що знаходяться на карткових рахунках ніяких об'єктивних роз'яснень не отримав. Станом на 08 липня 2015 року на картковому рахунку НОМЕР_1 були кошти в сумі 41 898,30 грн. Станом на 31 липня 2015 року на картковому рахунку НОМЕР_2 були кошти 60 246,21 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просив суд зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати його карткові рахунки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та відновити видаткові операції за цими рахунками. Зобов'язати відповідача повернути йому грошові кошти в сумі 41 898,01 грн які заходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 60 246, 21 грн які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати карткові рахунки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, відкриті на ім'я ОСОБА_2 та відновити видаткові операції за цими рахунками. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_2 грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 41 898, 01 грн та грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 60 246, 21 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 12 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_2 грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 41 898, 01 грн та на картковому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 60 245, 21 грн та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Зобов'язати Державну казначейську службу України у Луганської області повернути ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 561,79 грн.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення позовних вимог та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до п. 10.1 глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст. 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині розблокування карткових рахунків належних позивачу, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, Умови та Правила надання банківських послуг до яких приєднався позивач, виходив із того, що відповідач своїми діями щодо блокування карткових рахунків позивача здійснює перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні належними йому грошовими коштами. Банком не надано суду належних та допустимих доказів, які б могли бути підставою для відмови від здійснення видаткових операцій за рахунками позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.17 цього Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені ст.ст. 15 і 16 Закону, та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на строк до двох робочих днів.

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення такої фінансової операції відповідно до частини першої цієї статті на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний невідкладно повідомити суб'єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

На забезпечення реалізації вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» Національним банком України була прийнята постанова № 417 від 26 червня 2015 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» (далі - Положення), який визначає комплекс заходів, установлених внутрішніми документами банку з питань здійснення фінансового моніторингу, побудови та забезпечення функціонування системи управління ризиками легалізації кримінальних доходів, надіслання інформації спеціально уповноваженому органу і визначає порядок зупинення, поновлення фінансових операцій та виконання рішень (доручень) спеціально уповноваженого органу.

Загальний строк зупинення проведення фінансової операції у випадках, передбачених ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», не може перевищувати 30 робочих днів (п.115 Положення).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині залишеній без змін, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано жодних письмових доказів на підтвердження виконання встановленої Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу процедури інформування спеціально уповноваженого органу про фінансові операції за розрахунковими рахунками ОСОБА_2 за наявності підстав підозри щодо неправомірності їх проведення та рішення, прийнятого з цього питання уповноваженим правоохоронним органом. На підставі заяви третіх осіб по справі банк мав право на проведення фінансового моніторингу розрахункових рахунків позивача, але подальші дії відповідача суперечать нормам ст.16, 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та п.п. 91,104, 115, 119 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу в частині встановлення умов та строків такого блокування, оскільки станом на час розгляду справи, тобто більше року, позивач був протиправно позбавлений права доступу до власних коштів та вільного розпорядження ними.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 12 грудня 2016 року.

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ