Справа № 202/2018/17
Провадження № 2/202/1382/2017
31 березня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Мороз В.П.
при секретарі Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, -
У березні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності.
Позивачі в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 попросив Позивача ОСОБА_2, про позику грошових коштів його знайомому, на що Позивач ОСОБА_2 згодився.
Також встановлено, що 25 січня 2016 року, позивач ОСОБА_2 позичив Відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 1 200 000,00 (один мільйон двісті тисяч) грн., що еквівалентно 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США. Одержання зазначеної суми підтверджується письмовою розпискою, яку Відповідач написав власноруч та після написання передав позивачу ОСОБА_2.
Згідно вищевказаної боргової розписки Відповідач ОСОБА_3, взяв на себе обовязок повернути отримані у Позивача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 200 000,00 (один мільйон двісті тисяч) грн., що еквівалентно 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США в строк до 01.09.2016 року та передав Позивачу ОСОБА_2, у заставу усе своє нерухоме майно, а саме - квартиру № 167, що знаходиться в будинку № 2 по вулиці Глинки в м. Дніпропетровськ, загальною площею 151,8 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м., яка належить Відповідачу ОСОБА_3, на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 10 січня 2011 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №20, та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.03.2011 року.
Відповідач ОСОБА_4 в зазначеній боргової розписки про позику грошових коштів виступила майновим поручителем, згідно умов якої також поручилася, що в разі не повернення Відповідачем ОСОБА_3, грошових коштів, Відповідач ОСОБА_3, розрахується своїм нерухомим майном в рахунок повернення грошових коштів, а саме квартирою № 167, що знаходиться в будинку № 2 по вулиці Глинки в м. Дніпропетровськ, загальною площею 151,8 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м.
Судом встановлено, 01.09.2016 року сплинув строк повернення коштів і Відповідач ОСОБА_3 з Позивачем ОСОБА_2 не розрахувався, тоді Позивач ОСОБА_2 запропонував йому переоформити квартиру. Позивач ОСОБА_2 домовився з Відповідачем ОСОБА_3, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартира не повинна бути заставлена, не перебувати у податковій заставі, у спорі та під забороною (арештом), щодо предмету договору має бути відсутня будь-яка заборгованість з оплати комунальних та будь-яких інших платежів, тобто Відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, взяли на себе обовязок забезпечити зняття всіх наявних обтяжень нерухомого майна, включаючи (за їх наявності): арешти, іпотеки, заборони, згідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до моменту вчинення правочину купівлі-продажу/
Також судом було встановлено, що за попередньою домовленістю між Позивачем ОСОБА_2 та Відповідачем ОСОБА_3, до моменту нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу Позивач ОСОБА_2 мав право користуватися даною квартирою та проживати в квартирі разом з членами своєї сімї. Після чого Позивач ОСОБА_2, 01.10.2016 року переїхав разом з членами своєї родини на постійне місце проживання у квартиру, яка є предметом погашення заборгованості, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.
У відповідності із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем виконано всі умови договору купівлі-продажу від 22.10.2015 року, а існуючі обтяження порушують та обмежують його права, як власника спірної квартири, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 321, 328, 334, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.
Скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді арешту № 13653020 від 13.11.2012 року, накладеного на підставі Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року, серія та номер: 2310, виданий 05.10.2012 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 заборона на нерухоме майно у житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ.В-25, В(І)-1, В(ІІ)-1, в-1 квартира № 167, яка складається: 1-житлова, 2-санвузол, І-лоджия, АДРЕСА_1, та внести відомості про виключення квартири із Державного реєстру обтяження нерухомого майна.
Скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді арешту № 13653465 від 05.06.2015 року, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47761848 Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
Скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді арешту № 13653307 від 17.12.2012 року, накладеного на підставі постанови про арешт нерухомого майна № 35686309 від 11.12.2012 року Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_2.
Визнати недійсним іпотечний Договір № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року, та Договір про відступлення права вимоги за іпотечним Договором № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року, серія та номер: 2310, виданий 05.10.2012 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6
Внести до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру, щодо обєкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , іпотечний Договір № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року, та Договір про відступлення права вимоги за іпотечним Договором № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року, серія та номер: 2310, виданий 05.10.2012 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз