АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3468/17 Головуючий 1 інст.Сорока О.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлові мережі» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» про стягнення отриманих послуг,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Альянс», в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму заборгованості за договором № 39 про забезпечення та надання житлово комунальних послуг від 11.07.2011 року з отриманих експлуатаційних та комунальних послуг в розмірі 15976,29 гривень, 3 % річних у розмірі 231,70 гривень (солідарно з ТОВ «Альянс»), інфляційні витрати у розмірі 696,21 гривень та пеню в розмірі 2922,26 гривень.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року позов задоволено.

Ухвалою цього ж суду від 27 березня 2017 року заяву представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

На зазначене судове рішення представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що заочне рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції при розгляді справи прийняв необґрунтоване рішення та неповно зясував обставини, що мають істотне значення для справи.

Суд вважав встановленими ті обставини, які були недоведені та підтверджені належними доказами.

Зазначає, що розрахунок заборгованості не відповідає вимогам законодавства та не може бути належним доказом у справі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З тексту апеляційної скарги вбачається, що заочне рішення суду оскаржується в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за обслуговування машиномісць, в іншій частині не оскаржується, тобто в апеляційному порядку переглядається лише в цій частині.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виковувала взяті на себе зобовязання, не сплачувала житлово-комунальні послуги.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.09.2010 року та зареєстрованим правом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 31577557 від 09.11.2010 року (а.с. 27, 28) власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3.

Відповідно договорів купівлі продажу машиномісць від 28.03.2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номерами № 156 та № 157 та актами прийому передачі в користування від 28.03.2013 року користувачем машиномісць № 143 та № 144,є відповідач ОСОБА_3 (а.с. 41-45, 46-50,51,52).

Відповідно Договору № 39 від 11.07.2011 року про забезпечення та надання житловокомунальних послуг (а.с. 30-38) ОСОБА_3, як власник квартири № 217 та машиномісць № 213, № 143 та № 144 по провулку Банному, 1 в м. Харкові споживає, а ТОВ «Житлові мережі» надає послуги з утримання житлового будинку, його споруд та прибудинкової території та за дорученням власника забезпечує укладання договорів зі спеціалізованими комунальними підприємствами та обслуговуючими організаціями щодо постачання комунальних послуг (послуг з постачання електричної енергії, холодного водопостачання, каналізації, газопостачання на підігрів теплоносіїв для опалення та гарячого водопостачання) у цей житловий будинок.

Власник в порядку та на умовах Договору № 39 повинна оплачувати експлуатаційні послуги виконавця за цим договором з моменту договору купівлі-продажу квартири та до моменту укладання власником прямих договорів з комунальними службами щодо постачання комунальних послуг, компенсувати виконавцю витрати по оплаті спожитих у житловому приміщенні комунальних послуг шляхом сплати щомісячних платежів у порядку та розмірі визначеного договором.

Згідно пункту 2.6 Договорів купівлі продажу машиномісць від 28.03.2013 року, що знаходяться по провулку Банному, 1 у м. Харкові усі витрати та сплата обовязкових платежів, повязаних з належним утриманням та користуванням машиномісць з моменту підписання двосторонніх актів прийому - передачі у користування покладено на покупця ОСОБА_3А.(41-50).

До вартості експлуатаційних послуг, що складаються з 3,97 грн за м.кв. відповідно додатку №1 до договору №39 входять статті витрат, а саме відповідно п. 2, 6,7 прибирання міст загального користування у будинку, прибирання підвалів, технічних поверхів, покрівель та освітлення міст загального користування (а.с. 37).

Враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 не виконувала умови Договору № 39 про забезпечення та надання житловокомунальних послуг від 11.07.2011 року та у період з 1 серпня 2015 року до 22 липня 2016 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 15976,29 грн (а.с. 63-64).

В силу вимог ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов'язання, нести витрати на утримання належного їй майна, чого вона не робить.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житловокомунальні послуги» на споживача покладено обовязок оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою.

Згідно ст. ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання,.

Крім того, між ТОВ «Житлові мережі» та ТОВ «Альянс» 27 липня 2016 року укладений договір поруки № 39/П-2, в якому п.1.1 визначено, що ТОВ «Альянс» поручається перед позивачем за виконання обовязку ОСОБА_3 по Договору в частині сплати відсотків у вигляді 3% річних від простроченої суми у випадку несплати боржником щомісячних платежів за експлуатаційні послуги за Договором №39 (а.с. 55-56).

Частиною 3 статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з ти, п.п. 3.1.6, 4.2.12, 6.4 Договору № 39 визначено у разі несвоєчасного внесення щомісячних платежів за цим договором позивач може нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду про встановлені обставини та наявність заборгованості, яка вказана в розрахунку позивача відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи про неналежну оцінку доказів є безпідставні, так як суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і надані у справі докази, яким дав належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги в частині не відповідності вимогам закону розрахунку заборгованості не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1