Справа № 429/9380/12
Провадження № 4-с/185/106/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі : головуючої судді Зінченко А.С. за участю секретаря Пожидаєвої Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № ЄУ 185429/9380/12 за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій неправомірними, скасування повідомлення, зобовязання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2017 представник Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» надіслав засобами поштового звязку на адресу суду скаргу, в якій просить визнати неправомірними дії заступника начальника Павлоградського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2, щодо винесення постанови ВП № 51672683 від 11.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, скасувати постанову ВП № 51672683 від 11.05.2017 року Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа стягувачеві з примусового виконання виконавчого листа, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 25.10.2013 року по справі 429/9380/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 534 030, 43 грн. на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стосовно боржника ОСОБА_1, зобовязати Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області відновити виконавче провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 25.10.2013 року по справі 429/9380/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 534 030, 43 грн. на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стосовно боржника ОСОБА_1.

В обґрунтування скарги покликається на те, що ПАТ «БАНК ФОРУМ» направив до Павлоградського ВДВС заяву від 15.06.2016 року про відкриття виконавчого провадження, стосовно боржника ОСОБА_1 про примусове звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру, що розташована за адресою, АДРЕСА_1 та належить спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5. 28.07.2017 року на адресу ПАТ «БАНК ФОРУМ» надійшла постанова ВП № 51672683 від 11.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесена заступником начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчого листа, про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, що розташована за адресою, АДРЕСА_1, щодо боржника - ОСОБА_1. Відповідно до постанови від 11.05.2017 року про повернення виконавчого документа, підставою для повернення в постанові зазначено: «У боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а саме Павлоградська міська рада не надала дозволу на реалізацію майна боржника у звязку з проживанням там неповнолітніх дітей.

Заявник вважає дії державної виконавчої служби і постанову від 11.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними і безпідставними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувану, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак, відповідно до виконавчого листа, примусове звернення стягнення здійснюється не на будь яке майно, а на предмет іпотеки квартиру, що розташована за адресою, АДРЕСА_1.

Зазначення у постанові, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, не правомірне, оскільки відповідно до виконавчого документа, необхідне звернення стягнення саме на іпотечне майно, квартиру за адресою, АДРЕСА_2.

Як видно з постанови державного виконавця, звернення стягнення на предмет іпотеки неможливе, оскільки міська Рада не надала дозволу на реалізацію майна боржника у звязку з проживанням там неповнолітніх дітей.

Отже, зазначена квартира виявлена і належить боржникам, але державна виконавча служба не здійснює жодних дій по зверненню стягнення на зазначену квартиру, оскільки міською Радою не наданий дозвіл на реалізацію майна боржника у звязку з проживанням там неповнолітніх дітей.

В судове засідання представник заявника скарги не зявився, надіслав на адресу суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, скаргу підтримав.

Представник Павлоградського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся неодноразово, про причину неявки суду не повідомив, жодних доказів не надав.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всі території України.

Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами..

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". (ст.5 Закону).

За приписами ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, серед яких, в тому числі, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи..

Встановлено, що 11.05.2017 року заступником начальника відділу Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з виконання виконавчого листа 429/9380/12 від 25.10.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження предмета іпотеки - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), з початковою ціною, визначеною у виконавчому провадженні суб'єктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0039/08/03-К від 25 квітня 2008 року у розмірі 534 030,43 грн. в тому числі: сума неповерненого кредиту - 340 000 грн., сума несплачених процентів - 188 102,71 грн., сума нарахованої пені - 5 927,72 грн.

Підставою повернення виконавчого документу є те, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а саме Павлоградська міська рада не надала дозволу на реалізацію майна боржника у звязку з проживанням там неповнолітніх дітей.

В ході примусового виконання було встановлено, що в квартирі на вул. Підгірна, буд. 14 в м. Павлограді зареєстровані неповнолітні діти

Заявник скарги вважає неправомірною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не проведенні заходів примусової реалізації будинку № 14 за адресою м. Павлоград, вул. Підгірна.

Зі змісту ст. ст. 10, 12, 51, 60 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що примусова реалізація майна за рішенням суду з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (ч. 4 цієї статті).

За ч. 5 ст. 177 СК України однією з підстав відмови органу опіки і піклування у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини є обставина, яка свідчить про те, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що попередня згода органу опіки та піклування потребується на здійснення правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти.

У справі, що переглядається, має місце реалізація арештованого майна з прилюдних торгів у межах виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження та примусового виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями ст. 51 вказаного Закону визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із ч. 7 цієї статті Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-54цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому, ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про іпотеку» не передбачено отримання дозволу для примусової реалізації предмета іпотеки.

Враховуючи, що реалізація квартири, яка є предметом іпотеки, за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл Павлоградської міської ради на відчуження спірного нерухомого майна, в якому право користування належить малолітнім дітям, не потрібен. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватися чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду та проведенні прилюдних торгів.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.258, 259, 260, 210, 447-453 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій неправомірними, скасування повідомлення, зобовязання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Павлоградського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2, щодо винесення постанови ВП № 51672683 від 11.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скасувати постанову ВП № 51672683 від 11.05.2017 року Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа стягувачеві з примусового виконання виконавчого листа, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 25.10.2013 року по справі 429/9380/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 534 030, 43 грн. на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стосовно боржника ОСОБА_1.

Зобовязати Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області відновити виконавче провадження, щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 25.10.2013 року по справі 429/9380/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 534 030, 43 грн. на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стосовно боржника ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_6