Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-3051/10
Провадження № 2/553/847/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.11.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СІЛВИ ЛИХОПІЙ ОСОБА_2, третя особа - Полтавський районний Відділ державної виконавчої служби Головного територіальної управління юстиції у Полтавській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, в якому вказує про ухилення відповідача від виконання своїх аліментних зобовязань, в звязку з чим утворилась заборгованість за виконавчим листами про стягнення аліментів на її користь на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в порядку ст. 196 Сімейного кодексу України за період з 01 лютого 2007 року по 28 липня 2010 року включно в загальній сумі 191099 грн. 28 коп.

Справа була розглянута по суті з постановленням заочного рішення 24.12.2010 року, яке скасоване ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.06.2017 року за заявою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2.

В ході судового розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог, відповідно до поданої нею 13.11.2017 року заяви остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в порядку ст. 196 Сімейного кодексу України за період з 01 лютого 2007 року по 28 липня 2010 року включно в загальній сумі 191099 грн. 28 коп., а також компенсацію за несвоєчасну її виплату станом на 30.09.2017 року у розмірі 233902 грн. 22 коп.

Ухвалою суду від 11.10.2017 року до участі у справі як третю особу залучено Полтавський районний Відділ державної виконавчої служби Головного територіальної управління юстиції у Полтавській області.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_2 до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки, доручив представляти свої інтереси ОСОБА_7 на підставі довіреності, підписаної нотаріусом ФРН у м. Аугсбург.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що позов визнає частково, зазначив, що несплата аліментів на утримання їх спільних з позивачем неповнолітніх дітей відбулась частково з вини ОСОБА_3 ОСОБА_2, у зв'язку з чим вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів не є такими, що абсолютно позбавлені підстав, зазначив про свою незгоду з визначеним позивачкою розміром цих виплат у звязку з невірною методологією розрахунку. Вказував, що ним здійснено перерахунок розміру аліментів з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові по справі № 6-81цс16 від 11.09.2013 року та інших судових рішеннях, відповідно до якого, визначено, що заборгованість має становити за період з лютого 2007 року по липень 2010 року включно 2349 грн. 94 коп., і відповідач не заперечує проти стягнення пені саме в указаному розмірі. Зазначив про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів з урахуванням компенсації за несвоєчасну її виплату станом на 30.09.2017 року з огляду на безпідставність позовних вимог, вказував, що чинним законодавством стягнення цих сум не передбачено, а при підготовці аудиторського висновку від 09.10.2017 року, який виготовлений за клопотанням позивача, аудитором безпідставно взято до уваги заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24.12.2010 року, не враховано, що станом на виготовлення вказаного висновку судове рішення було скасоване, відповідно, у відповідача не існувало зобов'язання зі сплати.

Представники третьої особи Полтавського районного ВДВС Головного територіальної управління юстиції у Полтавській області фактично з приводу вирішення позовних вимог поклались на розсуд суду, підтвердили факт перебування на виконанні виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь позивачки по даній справі, факт обізнаності боржника про існування у нього аліментних зобов'язань, що об'єктивно підтверджується тим фактом, що він кілька разів здійснював оплату аліментів, а також цікавився в телефонному режимі можливістю перерахування коштів на утримання дітей на відповідний розрахунковий рахунок, обізнаність про існування заборгованості з аліментів та ухилення від сплати аліментів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

На виконанні у Полтавському районному Відділі державної виконавчої служби Головного територіальної управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1135/00 від 01.11.2000 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтава, про стягнення з ОСОБА_2 (в даний час змінив прізвище на ОСОБА_3 ОСОБА_2) ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 (яка після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка ОСОБА_1) ОСОБА_9 аліментів на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

З пояснень позивача ОСОБА_1, допитаних судом за її клопотанням свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, пояснень представника третьої особи та наявних у справі доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_2 був достовірно обізнаний про постановлення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник відповідача в судовому засіданні не оспорював вказані обставини.

Відповідно до Довідки-розрахунку старшого державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ № 6087 від 24.03.2010 року згідно виконавчого листа № 2-1135 від 01.11.2000 року Ленінського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, борг станом на 01.06.2004 року становить 3772 грн., за період з 01.06.2004 року по 22.02.2010 року 11501 грн. 32 коп., а всього 15273 грн. 32 коп. За період з 01.06.2004 року по 22.02.2010 року боржником ОСОБА_2 не здійснено жодного платежу в рахунок сплати аліментів на утримання дітей.

Згідно ст. 195 Сімейного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

В ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст. 196 СК (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), яка регламентує відповідальність за прострочення сплати аліментів, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до розяснень, наведених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_2, будучи достовірно обізнаний про існування судового рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх синів до досягнення ними 18 років, аліменти не сплачував, про зміну прізвища та місця проживання, як і про місце отримання доходів державного виконавця не повідомив, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що заборгованість з аліментів виникла з його вини, у звязку з чим позивач набула права на стягнення неустойки (пені).

Пеня, передбачена ст. 196 СК України, нараховується за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

У відповідності до ст. 12 СК України, строки, встановлені у цьому Кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України. За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. При цьому, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 251 ЦК України), а згідно з правилами, регламентованими цивільним законодавством щодо закінчення строків, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку; якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. З вказаними правилами обчислення строків також кореспондуються і вимоги щодо обчислення процесуальних строків, визначені главою 6 ЦПК України.

Виходячи з контекстного аналізу вищенаведених норм законодавства строком, з якого належить здійснювати розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, є наступний день після останнього дня місяця, в якому слід було сплатити щомісячний платіж по аліментам. Нарахування 1% неустойки (пені) від суми несплачених аліментів має проводитись на суму заборгованості за місяць (щомісячного платежу) за кожен день прострочення за весь період прострочення до повного погашення боргу, або до дня звернення в суд особи, права якої порушені.

У постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14.

Крім того, у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15 при касаційному перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року у справі про стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини та пені за прострочення сплати аліментів констатовано правильність застосування судом касаційної інстанції наступних норм матеріального права при вирахуванні пені від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення та при її обчисленні в межах одного місяця.

Так, у згаданій постанові зазначено, що за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За посиланням Верховного Суду України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, а її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13, від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14, від 01.06.2016 року в справі № 6-535цс16.

За приписами ст. 360-7 ЦПК України щодо обов'язковості судових рішень Верховного Суду України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд відхиляє розрахунок пені, зроблений в експертному дослідженні № 1 від 15.04.2010 року судовим експертом з дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності ОСОБА_13, наданий суду позивачем, оскільки останній є помилковим, не відповідає нормам матеріального права та суперечить правовим висновкам Верховного Суду України, так як здійснений з наростаючим підсумком.

З урахуванням вищенаведеного, у відповідності до скоригованого судом розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2010 року включно,

- неустойка (пеня) за лютий місяць 2007 року - з урахуванням 28 днів прострочення сплати аліментів, складає (167,40 грн. : 100 %) х 28 днів = 46,87 грн.; за березень місяць 2007 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (167,40 грн. : 100 %) х 31 день = 51,89 грн.; за квітень місяць 2007 року щодо несплати 178,50 грн. аліментів - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (178,50 грн. : 100 %) х 30 днів = 53,55 грн.; за травень місяць 2007 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (178,50 грн. : 100 %) х 31 день = 55,33 грн.; за червень 2007 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (178,50 грн. : 100 %) х 30 днів = 53,55 грн.; за липень місяць 2007 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (178,50 грн. : 100 %) х 31 день = 55,33 грн.; за серпень місяць 2007 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (178,50 грн. : 100 %) х 31 день = 55,33 грн.; за вересень місяць 2007 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (178,50 грн. : 100 %) х 30 днів = 53,55 грн.; за жовтень місяць 2007 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (181,20 грн. : 100 %) х 31 день = 56,17 грн.; за листопад місяць 2007 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (181,20 грн. : 100 %) х 30 днів = 54,36 грн.; за грудень місяць 2007 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (196,50 грн. : 100 %) х 31 день = 60,92 грн.;

- неустойка (пеня) за січень місяць 2008 року щодо несплати 198,90 грн. аліментів, з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (198,90 грн. : 100 %) х 31 день = 61,66 грн.; за лютий місяць 2008 року - з урахуванням 29 днів прострочення сплати аліментів, складає (198,90 грн. : 100 %) х 29 днів = 57,68 грн.; за березень місяць 2008 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (198,90 грн. : 100 %) х 31 день = 61,66 грн.; за квітень місяць 2008 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (209,11 грн. : 100 %) х 30 днів = 62,73 грн.; за травень місяць 2008 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (211,60 грн. : 100 %) х 31 день = 65,60 грн.; за червень 2008 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (226,80 грн. : 100 %) х 30 днів = 68,04 грн.; за липень місяць 2008 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (232,25 грн. : 100 %) х 31 день = 72,00 грн.; за серпень місяць 2008 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (227,15 грн. : 100 %) х 31 день = 70,42 грн.; за вересень місяць 2008 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (233,19 грн. : 100 %) х 30 днів = 69,96 грн.; за жовтень місяць 2008 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (240,00 грн. : 100 %) х 31 день = 74,40 грн.; за листопад місяць 2008 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (219,00 грн. : 100 %) х 30 днів = 65,70 грн.; за грудень місяць 2008 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (219,30 грн. : 100 %) х 31 день = 67,98 грн.;

- неустойка (пеня) за січень місяць 2009 року щодо несплати 210,30 грн. аліментів - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (210,30 грн. : 100 %) х 31 день = 65,19 грн.; за лютий місяць 2009 року - з урахуванням 28 днів прострочення сплати аліментів, складає (210,30 грн. : 100 %) х 28 днів = 58,88 грн.; за березень місяць 2009 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (210,30 грн. : 100 %) х 31 день = 65,19 грн.; за квітень місяць 2009 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (219,09 грн. : 100 %) х 30 днів = 65,73 грн.; за травень місяць 2009 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (215,72 грн. : 100 %) х 31 день = 66,87 грн.; за червень 2009 року щодо - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (226,20 грн. : 100 %) х 30 днів = 67,86 грн.; за липень місяць 2009 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (233,95 грн. : 100 %) х 31 день = 72,52 грн.; за серпень місяць 2009 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (219,91 грн. : 100 %) х 31 день = 68,17 грн.; за вересень місяць 2009 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (226,38 грн. : 100 %) х 30 днів = 67,91 грн.; за жовтень місяць 2009 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (217,20 грн. : 100 %) х 31 день = 67,33 грн.; за листопад місяць 2009 року - з урахуванням 30 днів прострочення сплати аліментів, складає (215,29 грн. : 100 %) х 30 днів = 64,59 грн.; за грудня місяць 2009 року - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (252,21 грн. : 100 %) х 31 день = 78,19 грн.;

- неустойка (пеня) за січень місяць 2010 року щодо несплати 252,21 грн. аліментів - з урахуванням 31 дня прострочення сплати аліментів, складає (252,21 грн. : 100 %) х 31 день = 78,19 грн.; за лютий місяць 2010 року - з урахуванням 28 днів прострочення сплати аліментів, складає (252,21 грн. : 100 %) х 28 днів = 70,62 грн..

Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за невиконання зобовязань по сплаті аліментів за період з 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2010 року складає 2351 грн. 92 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів з урахуванням суми компенсації за несвоєчасну її виплату, позивач посилається на результати дослідженні, викладені в Аудиторському висновку, виконаному за її зверненням ПП "Аудит-сервіс" від 09.10.2017 року.

Згідно з вказаним Аудиторським висновком (звітом незалежного аудитора) б/н від 09.10.2017 року сума невиплаченої неустойки (пені) станом на 24.12.2010 року, визначена у Заочному рішенні Ленінського районного суду м. Полтави від 24.12.2010 року по справі № 2-3051/10, у якому встановлено прострочення сплати аліментів на утримання дітей в сумі 191099 грн. 29 коп., сума компенсації за несвоєчасну виплату неустойки (пені) у сумі 191099 грн. 29 коп. станом на 30.09.2017 року дорівнює 244902 грн. 22 коп.

При формулюванні своїх висновок аудитор виходив з того, що кошти в сумі 191099 грн. 29 коп. стягнуто судовим рішенням на користь ОСОБА_1 на підставі заочного рішення суду, що ця сума пені (неустойки) є остаточною, визначена судовим рішенням 24.12.2010 року та підлягає сплаті ОСОБА_3 ОСОБА_2 з вказаної дати, посилалась на положення Закону України "Про компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ.

Разом з тим, не викликає сумніву той факт, що станом на час складання вищезазначеного висновку 09.10.2017 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24.12.2010 року втратило чинність, оскільки було скасоване ухвало цього ж суду від 26.06.2017 року за заявою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

В ст. 2 вищевказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом

Разом з тим, оскільки питання стягнення з відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів є предметом розгляду по даній справі, сума у розмірі 191099 грн. 29 коп. визначена позивачем та не може вважатись нарахованою і такою, що підлягає виплаті відповідачем в розумінні ст. 2 Закону України "Про компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", беручи до уваги, що розмір неустойки (пені), який має сплачувати боржник стягувачу, може бути визначений лише рішенням суду, яке набуває статусу обов'язкового для виконання після набрання ним законної сили, посилання аудитора на вказаний Закон є безпідставними.

Крім того, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за своєю суттю являє собою форму відповідальності боржника за невиконання аліментних зобов'язань, не є доходом громадянина у контексті положень Закону України "Про компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, з відповідача на її користь має бути стягнута неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2007 року по 28 липня 2010 року в сумі 2351 грн. 92 коп., вимоги ж про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату неустойки не підлягають задоволенню як безпідставні та необґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01 лютого 2007 року по 28 лютого 2010 року включно в сумі 2351 (дві тисячі триста пятдесят одна) грн. 92 коп.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні рішення, в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_14