АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/3922/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Київенерго», ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визнання ордеру недійсним, визнання такими, що втратили право на вселення та право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу для її подання до належного суду за місцезнаходження відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без позивачки ОСОБА_1 та її представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву для подання її до належного суду за місцезнаходження відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Деснянському районному суду м. Києва, оскільки відповідачі не перебувають і не значаться зареєстрованими на території Деснянського району м. Києва, а правила виключної підсудності до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки позивачкою заявлені вимоги немайнового характеру.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

За змістом ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому ставить питання про визнання ордеру недійсним, визнання такими, що втратили право на вселення та право на користування житловим приміщенням - кімнатою в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.42 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи те, що спір між сторонами виник з приводу права користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви для подання її до належного суду за місцезнаходженням відповідачів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність постановленої судом ухвали є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307,312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: