АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/893/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Васильківська Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б., Бондаренка С. І.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2017 року по справі за заявою фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_6 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ФОП ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, СТОВ «Залевківське», треті особи: Управління Держгеокадастру у Смілянському районі, Державний реєстратор виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

03 лютого 2017 року ОСОБА_7, діючи в інтересах позивача, звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, якою просив:

- заборонити директору СТОВ «Залевківське» ОСОБА_9, код ЄДРПОУ 3556344, вносити спірну земельну ділянку 1,46 га до статутного фонду СТОВ «Залевківське», утриматися від перешкод ФОП ОСОБА_6 здійснювати повноваження орендаря земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 1,46 га, розташованої за межами населеного пункту, в адміністративних межах Сунківської сільської ради, Смілянського району, Черкаської області, здійснювати повноваження орендаря, використовувати земельну ділянку в господарській діяльності за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб;

- заборонити ОСОБА_9 створення фермерського господарства, здійснювати посів, оранку і збір урожаю, здійснювати інші дії щодо перешкоджання ФОП ОСОБА_6 в праві оренди земельної ділянки за цільовим призначенням, а також утриматися від сплати орендних платежів, встановлених договором оренди землі, укладеним 10.08.2016 між ОСОБА_8 та директором СТОВ «Залевківське» ОСОБА_9 для ведення господарської діяльності;

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також на усі рахунки у банках СТОВ «Залевківське» з ціллю подальшого стягнення збитків в зв'язку з нанесенням ОСОБА_6 значних збитків ОСОБА_9, знищення посівів озимої пшениці 15 га в одному полі та 2,0 га в другому полі шляхом їх переорювання, в розмірі понад 300 000 грн. просив.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

На вказану ухвалу представник ФОП ОСОБА_6.ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Апелянт просить ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову скасувати, так як вона є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, ФОП ОСОБА_6 12.12.2016 року звернувся з позовною заявою, якою просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 10.08.2016 року між ОСОБА_8 та СТОВ «Залевківське» та скасувати його реєстрацію; визнати поновленим договір землі укладений 14.09.2007 року між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6; стягнути з ОСОБА_8 на його користь понесені судові витрати в розмірі 1378 грн.

Заява про забезпечення позову була подана 03.02.2017 року.

Ухвала про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову була постановлена 13.02.2017 року.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав на те, що заявник не зазначив достовірні причини та не обґрунтував необхідність забезпечення позову таким способом. Відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Колегія суддів погоджується з доводами міськрайонного суду про відсутність підтверджених і поважних причин для застосування запропонованого позивачем способу забезпечення позову. Цим можуть бути порушені права інших осіб, а у самого заявника є способи захисту своїх прав та відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахування викладеного колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :