АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2401/17 Справа № 199/8732/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 27
08 червня 2017 року

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 рік червень 08 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

при секретарі - Бондаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 04.07.2014 року на прохання відповідачки ОСОБА_2 ним їй було передано 11 250 доларів США, на підтвердження чого ОСОБА_2 склала відповідну розписку, згідно якої підтвердила факт укладання з позивачем договору позики, яку зобовязалась повернути без зазначення в ній дати повернення боргу.

Посилаючись таким чином на вказані обставини, а також на те, що за усною домовленістю відповідачка ОСОБА_2 обіцяла повернути отриману в борг грошову суму протягом року, тобто до 08.07.2015 року, але чого в дійсності не виконала, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

В уточнюючому позові ОСОБА_3, просив з врахуванням офіційного курсу долара США до гривні, встановленого НБУ станом на 24.02.2016 року, стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 392 872, 64 грн., з яких заборгованість за основним боргом складає 306 380,90 грн., сума процентів за період з 09.07.2014 року по 24.02.2016 року 82 119,54 грн., судовий збір за подання позову майнового характеру 3 885 грн. та 487,20 грн. судовий збір за подання двох заяв про забезпечення позову.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнута сума боргу у розмірі 259 666 гривень. Цим же рішенням з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто судовий збір за подання позову майнового характеру у сумі 2 596 гривень 66 копійок та 243 гривні 60 копійок судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнута сума боргу 128 834 гривні 44 копійок, судовий збір за подання позову майнового характеру у розмірі 1 288 гривень 34 копійки та судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок за подання другої заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча через свого представника за нотаріально оформленою довіреністю від 22.09.2016 року ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необґрунтованість заочного рішення суду та додаткового рішення суду, які порушують її права та інтереси, просила їх скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а заочне рішення суду та додаткове рішення залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з матеріальним та процесуальним законом постановив заочне рішення та додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 суми боргу з врахуванням офіційного курсу долара США до гривні, встановленого НБУ станом на 24.02.2016 року.

Доводи ОСОБА_2 про те, що розписка не містить зобовязань ОСОБА_2 про повернення отриманих в борг грошових коштів, не можуть бути підставою для скасування рішень суду, оскільки як видно з матеріалів справи 04.07.2014 року на прохання відповідачки ОСОБА_2 позивачем їй дійсно було передано 11 250 доларів США, на підтвердження чого ОСОБА_2 склала відповідну розписку, згідно якої підтвердила, як факт укладання з позивачем договору позики, так і зобовязання повернути отримані в борг грошові кошти, але без зазначення в розписці дати повернення боргу, що у відповідності до положень частини 2 статті 530 ЦК України надає позивачеві право вимагати взятого на себе боржником зобовязання у будь-який час.

Оскільки вимога про повернення позики може бути предявлена як в письмовій, так і в усній формі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і посилання ОСОБА_2 на те, що з письмовою вимогою про повернення боргу позивач до неї не звертався і відповідно момент виконання зобовязання по борговій розписці від 04 липня 2014 року не настав.

Крім того, відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Не можуть бути підставою для скасування рішень суду і доводи ОСОБА_4 про те, що позивач ОСОБА_3 за своїм правовим статусом не відноситься ні до юридичних осіб, ні до субєктів підприємницької діяльності, які відповідно до закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, тобто укладати договір позики в іноземній валюті, оскільки дійсно хоча статтею 99 Конституції України і визначено грошовою одиницею України гривню, але цією нормою не встановлено сфери її обігу, в той же час, як статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, що судом першої інстанції також вірно було прийнято до уваги при вирішенні спору по суті і у звязку з чим судова колегія вважає, що ухвалюючи рішення по суті, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :