Справа №473/2953/17 22.11.2017 22.11.2017 22.11.2017
Провадження №22-ц/784/2277/17 Справа 473/2953/17 Головуючий по 1 інстанції Ротар М.М.
Провадження 22-ц/784/2277//17 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О.,Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши без участі сторін у відкритому судовому цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,

встановила:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_3 про стягнення 52 224,11 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2011 року по 01 вересня 2017 року, присуджених рішенням суду від 08 квітня 2005 року на утримання їх неповнолітньої дочки.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2017 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 09 жовтня 2017 року про виправлення описки, позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12 274,60 грн. пені за прострочення сплати аліментів та 640 грн. судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 квітня 2005 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян на дитину, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, починаючи з 09 березня 2005 року і до повноліття дитини.

На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 43324826.

ОСОБА_3 допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів аліментів, яка за період з 01 серпня 2011 року по 01 вересня 2017 року, згідно розрахунку державного виконавця склала 52 224,11 грн.

При цьому, ОСОБА_3 з серпня 2011 року по березень 2016 року, липень 2016 року та з вересня 2016 по квітень 2017 року поточні аліменти не сплачував, з квітня по червень 2016 року сплатив по 400 грн. щомісячно, у серпні 2016 року - 400 грн., у травні 2017 року - 450 грн., у червні 2017 року - 500 грн., у липні 2017 року - 600 грн. та у серпні 2017 року часткового погасив заборгованість по аліментам сплативши 2000 грн.

За таких обставин, а саме наявності вини ОСОБА_3 в простроченні сплати аліментів, суд на підставі ст.196 СК дійшов до вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача неустойки за порушення строків аліментних зобов'язань.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу ст.308 ЦПК підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про невірне нарахування пені лише за той місяць в якому виникла заборгованість, а не за весь період є безпідставними, оскільки розрахунок пені здійснено відповідно до правових позицій Верховного суду України, викладених в постановах від 1 липня 2015 року по справі №6-94цс15, від 02 листопада 2016 року по справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року по справі №6-2589цс15.

Крім того, слід зазначити, що суд при здійсненні розрахунку пені не врахував наявність у 2012, 2016 роках 29 днів у лютому місяці та часткову сплату відповідачем аліментів з квітня по червень 2016 року, в серпні 2016 року та з травня по серпень 2017 року. У зв'язку з цим, загальна сума пені є меншою ніж розрахована судом на 952,57грн.

Посилання апелянта на те, що судом не здійснено нарахування пені на заборгованість по аліментам, яка склалась станом на 01 вересня 2011 року у сумі 17024,10 грн. є безпідставним, оскільки суд відповідно до ст.11 ЦПК розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, а таких вимог позивачем заявлено не було.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: