Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/165/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чельник О. І.
РІШЕННЯ

іменем України

24.01.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Суровицької Л.В., Франко В.А.

за участю секретаря: Постоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 20 січня 2014 року в м. Мала Виска помер їх дядько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку №194, площею 5,15 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Звернувшись до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини пропуску строку для прийняття спадщини. Вказували, що пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки дізнались про смерть дядька лише у січні 2015 року, у звязку з тим, що проживають за містом. Крім того зазначають, що ОСОБА_4 навмисно приховав факт смерті їхнього дядька, з метою заволодіння спадковою земельною ділянкою. Просять визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті дядька ОСОБА_5 строком у шість місяців.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2015 року, позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Визначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додатковий строк у шість місяців від дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, померлого 20 січня 2014 року.

Додатковим рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2015 року вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржувала.

Позивач ОСОБА_3 та відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Колегія суддів ухвалила слухати справу без участі позивача ОСОБА_3, представника Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області та відповідача ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах, встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних доказів поважності причин пропуску строку, передбаченого чинним законодавством, для прийняття спадщини. Своїм правом для прийняття спадщини вчасно не скористався лише через відсутність інформації про смерть спадкодавця. У звязку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачі не мали обєктивних перешкод для подання заяви до нотаріально контори у строки, визначені законом.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 20 січня 2014 року помер дядько позивачів ОСОБА_5, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 20 лютого 2015 року (а.с.10). Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на земельну ділянку №194, площею 5,15 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцеві на праві приватної власності, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю від 02 квітня 2001 року (а.с.140).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2014 року встановлено факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю з ОСОБА_7, який помер 20 січня 2014 року, в період з 2006 року по 20 січня 2014 року. 03 червня 2014 року ОСОБА_4 подав до Маловисківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, зазначивши у ній, що крім нього інших спадкоємців у померлого немає (а.с.25).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 червня 2015 року рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2014 року скасовано. Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа Маловисківська міська рада Кіровоградської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю залишено без розгляду з підстав, передбачених ч.6 ст.235 ЦПК України.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2016 року відмовлено у встановленні факту проживання ОСОБА_4 однією сім'єю з ОСОБА_7 у період з 2006 року по 20 січня 2014 року. На час розгляду даної справи рішення не набрало законної сили (т.2 а.с.25).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.ст. 1216, 1217 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому слід ураховувати, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини, а не наступного оформлення своїх прав на спадкове майно (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування").

Ураховуючи викладене правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 у справі № 6-85цс12, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки обєктивно не знав про смерть спадкодавця ОСОБА_5 Даний факт став відомий позивачеві лише у січні 2015 року. Родинні зв'язки з покійним дядьком були припинені після смерті у 2010 році матері позивача - ОСОБА_8, яка була рідною сестрою ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №116162 від 29.06.2010 року (а.с.6). Крім того, родинний зв'язок втратився через те, що покійний з 2010 року почав зловживати алкоголем, покинув зареєстроване у встановленому законом порядку місце свого проживання та не мав постійного місця проживання і роботи. Після смерті матері, тяжко захворів батько позивача ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру з 04.06. по 21.06.2013 року, що підтверджується копією виписного епікризу №3822. Хворому поставлено діагноз: рак гортані із зв'язковою локалізацією Т1 N0 M0 I st. Стеноз гортані I ступеню (т.1 а.с.208). ОСОБА_9 постійно з того часу хворів, періодично перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 №681/200 від 10 лютого 2015 року, №4828 від 08 липня 2015 року (т.1 а.с.209-210). Епікризом-випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_9 №7877 підтверджується факт оперативного втручання та період його госпіталізації, а саме з 14 вересня 2015 року по 26 вересня 2015 року (а.с.211). У звязку з чим з 2013 року ОСОБА_9 потребував постійного стороннього догляду, який йому був забезпечений позивачем, з яким ОСОБА_9 постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується письмовими доказами по справі.

Відповідно до акту щодо встановлення факту проживання від 28 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 дійсно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, без реєстрації в період з 2008 року по 2011 року (т.2 а.с.26). З пояснень ОСОБА_2, наданих у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_5 проживав разом зі свою співмешканкою ОСОБА_10 в с. Кіровка Маловисківського району Кіровоградської області з 2006 року по 2008 року, з 2008 року по 2011 року в с. Краснопілка по вулиці Челюскіна в будинку 9, а в подальшому вони проживали в с. Костянтинівка, про що йому стало відомо після смерті ОСОБА_5 від сторонніх людей. З дня народження по 2008 рік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживав в ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується довідкою Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області від 23 листопада 2016 року №370 т.2 а.с.27). Із колективного листа жителів вул. Тобілевича м. Мала Виска від 10 грудня 2016 року вбачається, що в період з липня 2011 року по день смерті ОСОБА_5 проживав ІНФОРМАЦІЯ_7 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 З показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_5 у кінці 2008 року продав хату у с. Кіровка та з цього часу почав проживати за різними адресами в с. Краснопілка Маловисківського району, с. Костянтинівка Маловисківського району та в м. Мала Виска (т.2 а.с.28).

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що у спадкоємця були об'єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини через необізнаність про фактичне місце проживання свого дядька, тяжкою хворобою батька з 2013 року. Тому причини пропуску встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини заслуговують на увагу, а висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позову є помилковим.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з підстав передбачених п.2 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2.

Позовні вимоги ОСОБА_2 заволинити частково.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого 20 січня 2014 року, у три місяці.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.І. Чельник

Судді: Л.В. Суровицька

ОСОБА_13