Справа № 357/2463/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 25 січня 2017 року їй належить на праві власності 2/3 частин житлового будинку №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква. Інша частина будинку належить третій особі ОСОБА_3 В зазначеному будинку з 25.01.2013 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який жодного дня в ньому не проживав, не сплачував за комунальні послуги, добровільно знятись з реєстрації не бажає. А тому позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинку № 5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква Київської області на підставі ст.405 ЦК України як такого, що відсутній в цьому приміщенні понад один рік без поважних причин.

Ухвалою судді від 29.03.2017 р. відкрито провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що житловий будинок №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква належав діду відповідача ОСОБА_7 , відповідач за життя діда і з його волі 07.05.1999 р. зареєструвався в будинку і проживав в ньому на правах члена сім»ї до червня 2016 року. Після смерті ОСОБА_7 25.05.2016 р. , співвласниками будинку стали бабуся відповідача ОСОБА_3 на 2/3 частки, тітка ОСОБА_1 на 1/6 частку і мати відповідача ОСОБА_4 на 1/6 частку. Відповідно до договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 25.01.2017 року ОСОБА_3 подарувала та безоплатно передала ОСОБА_1 2/3 частки у праві спільної часткової власності. Таким чином, на момент вирішення спору співвласниками житлового будинку №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква є позивачка ОСОБА_1 5/6 частки, та мати відповідача ОСОБА_4 1/6 частки. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 посилається на те, що він зареєстрований в будинку зі згоди попереднього власника ОСОБА_7 та має право проживати у ньому як член сімї нового співвласника будинку ОСОБА_4 Оскільки між його матір»ю ОСОБА_4 та тіткою ОСОБА_1 тривалий час існує конфлікт, після смерті діда ОСОБА_7 ОСОБА_1 21.06.2016 р. змінила замки на вхідних дверях будинку і чинить перешкоди ОСОБА_2 в користуванні зазначеним вище житлом, на спроби вселитися безпідставно викликає поліцію і влаштовує сварки. ОСОБА_2 у зустрічному позові просив суд зобовязати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди в житловим будинком №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква Київської області та вселити його в цей будинок.

Ухвалою суду зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_8 вимоги за первісним позовом підтримали, у зустрічному просили відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_6 зустрічний позов підтримав, проти основного позову заперечував.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору , та надавши їм належну правову оцінку, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква належав ОСОБА_7, батьку позивачки та діду відповідача. 25 травня 2016 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті співвласниками будинку стали дружина ОСОБА_3 на 2/3 частки / 1/2 частка згідно свідоцтва про право власності від 24.01.2017 р. та 1/6 частка згідно свідоцтва про право на спадщину від 24.01.2017 р./ , донька ОСОБА_1 на 1/6 частку/ свідоцтво про право на спадщину від 24.01.2017 р. / і донька ОСОБА_4 на 1/6 частку / свідоцтво про право на спадщину від 24.01.2017 р. / а.с.31-33/ Відповідно до договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок від 25.01.2017 року ОСОБА_3 подарувала та безоплатно передала ОСОБА_1 2/3 частки у праві спільної часткової власності.

Таким чином, на момент вирішення спору співвласниками житлового будинку №5 по вул.2-га Коцюбинського в м.Біла Церква є позивачка ОСОБА_1 5/6 частки, та мати відповідача ОСОБА_4 1/6 частки.

Суд встановив, що на час смерті ОСОБА_7 в будинку були зареєстровані троє осіб : сам власник ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_3 та внук ОСОБА_2 / з 1999 року/ а.с.6,28/ З 25 червня 2016 року ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку ОСОБА_1 Судом встановлено, що 25 червня 2016 року ОСОБА_1 змінила замки на вхідних дверях і зачинила будинок , з цього часу ОСОБА_2 не має вільного доступу до будинку.

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 у будинку не проживає понад 3 роки, а тому втратив право користування ним на підставі ст.405 ЦК України як такий, що відсутній в цьому приміщенні понад один рік без поважних причин.

В свою чергу, ОСОБА_2 посилається на те, що він набув право користування спірним будинком та вселився в нього за життя і з волевиявлення попереднього власника ОСОБА_7 і зберігає це право і на даний час як член сімї нового співвласника будинку своєї матері ОСОБА_4 Позивачка ОСОБА_1 вважає спірний будинок своєю особистою власністю і чинить йому перешкоди у користуванні ним.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, член сімї власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

В силу приписів статті 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що мати відповідача ОСОБА_4 є співвласником будинку №5 по вул.2-га Коцюбинського в м. Біла Церква. З огляду на це, її син ОСОБА_2, як член сімї власника має право на проживання у спірному будинку. Посилання позивачки ОСОБА_1 на те, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим будинком, оскільки понад рік без поважних причин не проживає у спірному приміщенні є безпідставним та з приписами ч.2 ст.405 ЦК України не узгоджується. ОСОБА_2 не є членом сімї ОСОБА_1, її житлове приміщення не займав, а зареєстрований у будинку та має право користуватись ним виключно як член сімї ОСОБА_4 Отже, враховуючи викладені вимоги закону, підстави для задоволення первісного позову відсутні.

В той же час, права ОСОБА_2 щодо проживання у зазначеному домоволодінні підлягають судовому захисту, оскільки є складовою частиною здійснення права власності ОСОБА_4 З огляду на численні звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до органів Національної поліції в Київській області, між співвласниками будинку існує конфлікт щодо користування спільною частковою власністю. Аналогічний висновок суд робить, допитавши свідків за клопотаннями сторін, які давали суперечливі та взаємовиключні покази щодо проживання ОСОБА_2 у будинку. ОСОБА_1 право ОСОБА_2 на проживання у спірному будинку не визнає, тому його право підлягає судовому захисту.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 заявлені нею обставини належними доказами не довела, в той час як зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження, тому у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний - задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представником відповідача заявлено вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 7 281, 33 грн. та 640 грн витрат на оплату судового збору.

Визначаючи розмір витрат, понесених ОСОБА_2 на правову допомогу адвоката ОСОБА_6 , суд виходив з того, що згідно журналів судових засідань адвокат ОСОБА_6 приймав участь в судових засіданнях 22.05.2017 року 2 год., 25.05.2017 року 1,5 год., 17.10.2017 року 2,5 год., 03.11.2017 року 1 год., разом 7 год. х 640 грн/ 40 % прожиткового мінімуму 1 600 грн/= 4 480 грн . Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати в розмірі 5 120 грн.( 4480 грн витрат на правову допомогу + 640 грн. судового збору).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317,321, 356, 358, 383,405 ЦК України, ст.ст.10.11,60,61,88, 209,213-215, 292,293 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_9 у задоволенні основного позову.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Зобов»язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні житловим будинком № 5 по вулиці 2-га Коцюбинського в м.Біла Церква Київської області та вселити ОСОБА_2 у житловий будинок № 5 по вулиці 2-га Коцюбинського в м.Біла Церква Київської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 120 грн судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_10