Справа № 461/4084/17 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/5436/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішення у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_3. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Ухвалюючи рішення, суд не врахував що позивачу не було надано повної та достовірної інформації перед укладенням кредиту чим не було дотримано вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалюючи рішення, суд не звернув увагу на п.2.4 Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, не перевірив чи дійсно доводилася така інформація у вигляді довідки чи іншого документу, а посилався тільки на те, що позивач власноручно підтвердив отримання ним інформації. Крім цього, суд не звернув уваги на невідповідність Кредитного договору вимогам ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору, зокрема щодо плати за кредитне обслуговування а відповідно це є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Ухвалюючи рішення, суд проігнорував правову позицію , що викладена у Постанові ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746/16. Вважає абсолютно незрозумілим висновок суду, що визначення третейського застереження в договорі вчинено поза правовідносинами, що регулювалися Законом України «Про третейські суди» на час укладення кредитного договору та, що таке застереження не є підставою для визнання договору нікчемним. Апелянт вважає що у суду були всі підстави для визнання судом п.5.5 кредитного договору недійсним, що суд першої інстанції не зробив. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Сторони по справі в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Відповідно до ч.2 ст. 305 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання недійсним Кредитного договору № Р29/712/70008 від 22.12.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при укладенні Кредитного договору мав місце обман із сторони відповідача, який полягав у недотриманні останнім Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою правління НБУ від 10.05,2007 року №168.

Матеріалами справи встановлено, що 22.12.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №Р29.712.70008.

Відповідно до умов Кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 5929 грн. строком на 36 місяців з кінцевим строком повернення до 22.12.2017 року, включаючи витрати на страховий платіж( у разі наявності), а позичальник зобов»язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно з умовами цього договору та додатком №1 від 22.12.2014 року до даного договору, який становить його невід»ємну частину.

Пунктами 1.4 та 1.6 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 11,0 % річних від залишкової суми кредиту. Процентна ставка є стабільною і не може змінюватися без попереднього повідомлення та погодження позичальника. Плати за кредитне обслуговування, передбачені цим договором, є стабільними і не можуть змінюватися.

Пунктом 1.5 Кредитного договору встановлено щомісячну сплату позичальником банку плату за кредитне обслуговування в розмірі 4,4500% від початкової суми кредиту.

У мотивах позову позивач ОСОБА_2 зазначає, що відповідачем не проведено з ним переддоговірної роботи щодо ознайомлення з умовами кредитування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дав належну правову оцінку обставинам справи, проаналізував всі пункти договору, оцінив представлені позивачем докази та прийняв законне рішення.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги, що позивачу не було відомо умови договору та що мав місце обман.

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що банк перед укладенням Кредитного договору повідомив йому у належній формі у повному обсязі інформацію, передбачену ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначена інформація йому відома, зрозуміла, з вказаним законом він ознайомлений, ознайомився із тарифами банку і згідний з ними, умови договору вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

З довідки-повідомлення, власноручно підписаної ОСОБА_2 підтверджено, що Кредитодавець 22 грудня 2014 року до підписання Кредитного договору надав йому у письмовій формі інформацію про умови кредитування, а саме: можлива сума кредиту-5929 грн., наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі, між зобов»язаннями споживача-готівкова (видача коштів з каси кредитодавця) та безготівкова (переказ коштів на вказаний клієнтом рахунок одержувача; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування-переваги (проценти нараховуються на залишок кредиту), недоліки (мінімальний вік позичальника із довідкою про доходи 21р., без довідки про доходи-23 р.) орієнтовна сукупна вартість кредиту складає 10079,73 грн.

Позивачем ОСОБА_2 не наведено допустимих доказів, які би підтверджували факт обману із сторони відповідача, оскільки останній кошти отримав, користується ними, договір підписаний ним власноручно. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов»язковий для виконаня сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо інших доводів апеляційної скарги про несправедливі умови договору, такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з одержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 .1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 в і д х и л и т и .

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота