Справа №: 705/112/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Шаповал Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття його з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав суду заяву, в якій позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі, справу розглядати в його відсутність. Вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав.

У зв'язку з вказаними обставинами суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, подані позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири державного житлового фонду від 18.09.1992, що посвідчений старшим державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 і зареєстрований у реєстрі за № 2911, є власником квартири АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2 зять позивачазареєстрований в належній позивачу квартирі, хоча фактично з березня 2011 року в житлі не проживає. З вказаного часу відповідач з позивачем не спілкуються, тому в добровільному порядку питання про зняття з реєстрації відповідача вирішити неможливо. Факт реєстрації відповідача у квартирі має наслідком виникнення проблем з оформлення субсидії, чим обєктивно порушуються права позивача.

Факт реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку № 1 по вул. Шевченка, с. Ладижинка, Уманського району Черкаської області, підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Черкаській області від 24.01.2017. Факт відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації з березня 2011 року по цей час підтверджується: Довідкою про склад сімї № 1948 від 20.12.2016; Довідкою Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області № 1910 від 08.12.2016; Актом № 1909 від 08.12.2016 за підписом секретаря Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області та сусідів.

Відомостей щодо поважності причини відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців сторони суду не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуватися ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сімї права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Підстав для збереження жилого приміщення за відсутнім відповідачем на строк понад шість місяців, передбачених пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК УРСР, судом не встановлено.

Статтею 72 ЖК УРСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3, є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Позовна вимога про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку в будинку позивача не підлягає задоволенню з таких підстав.

З норм статей 3, 7, 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 (у редакції на час пред'явлення позову) вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється вповноваженим органом реєстрації виконавчим органом сільської ради відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України правил на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення цієї особи права користування житловим приміщенням.

У зв'язку з наведеним суд вважає, що вимога позивача про примусове зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання пред'явлена до неналежного відповідача і за відсутності для того фактичних підстав, тому не може бути задоволена.

Керуючись ст. 9, 71, 72, 116 ч. 1, 150, 156, 163 ЖК України, ст. 3, 4, 10 ,11, 15, 208, 209, 212-215, 226-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №1 в будинку №1 по вул. Шевченка у с. Ладижинка Уманського району Черкаської області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Копію заочного рішення надіслати позивачу і відповідачу у справі.

Відповідач може подати до Уманського міськрайонного суду Черкаської області відповідно до ст. 228, 229 ЦПК України письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий: О.С. Кімстачов