Справа № 361/7780/15-ц Головуючий у І інстанції Маценко Н. П.
Провадження № 22-ц/780/700/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 30.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Іванової І.В.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що йому на підставі державного акту від 27.01.1997 року належала земельна ділянка площею 0,352 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2010 року за ним було визнано право власності на земельну ділянку площею 0,2499 га, частина якої зайнята жилим будинком, господарськими будівлями та спорудами, а інша необхідна для обслуговування за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Деснянська, 17, без зміни її цільового призначення. При ухваленні вказаного судового рішення не було визначено конкретні межі земельної ділянки, право власності на яку визнано за ОСОБА_4 На даний час він є власником земельної ділянки площею 0,1021 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Зазимє, вул. Деснянська, 17-А. Зазначав, що можливості користуватися належним йому на праві власності майном він не може, оскільки доступ до земельної ділянки обмежений огорожею, що належить суміжному землевласнику ОСОБА_2, який заперечує проти демонтажу огорожі та облаштування проїзду до ділянки із вулиці Деснянської. Відповідач у добровільному порядку виниклий спір вирішити не бажає, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

З урахуванням наведеного позивач просив суд визначити межі земельної ділянки площею 0,2499 га по вул. Деснянській у с. Зазимє Броварського району Київської області, що належить ОСОБА_2 та належної йому земельної ділянки площею 0,1021 га по вул. Деснянській, 17-А у с. Зазимє; зобовязати ОСОБА_2 демонтувати частину огорожі, що знаходиться на його земельній ділянці.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня2016 року позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою, що розташована за адресою Київська область, Броварський район, с. Зазимє вул. Деснянська, буд. 17-А шляхом демонтажу частини огорожі, що перебуває у межах вказаної земельної ділянки. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Обґрунтував апеляційну скаргу тим, що позивачем не було надано належних доказів про порушення ним його прав, також позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Зазначає, що на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки та домоволодіння від 24 квітня 2014 року він став власником будинку та надвірних будівель, зокрема і огорожі № 1-3, яка була побудована ще у 1997 році. За таких умов спірний паркан існував ще до того, як була індивідуалізована земельна ділянка позивача, що унеможливлює з його точки зору задоволення позовних вимог. Вважає висновки суду такими, що не відповідають вимогам закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає наведеним вимогам, відтак підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Ст. 3 ЦПК України встановлено, що особа в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В ході розгляду справи було встановлено той факт, що на час звернення до суду та розгляду справи позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1021 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Деснянська, 17-А. Вказана ділянка має відповідний кадастровий номер, її межі відповідним чином встановлені та описані. Також в ході розгляду справи було встановлено, що на належній на даний час позивачу земельній ділянці розташований спірний паркан, право власності на який відповідно до укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору дарування від 26.08.1997 р. перейшло спочатку до останнього, а згодом на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.04.2014 р. до відповідача по справі. Належність спірного паркану відповідачу не заперечувалося й жодним з учасників процесу, відтак дана обставина не потребує окремого доведення. При цьому та частина паркану, що розташована на землі позивача, є суцільною та фактично перешкоджає доступу до вказаної землі й можливості позивачу у користуванні нею.

У відповідності до положень ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції й прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання відповідача усунути перешкоди у користуванні належною позивачу земельної ділянкою. З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими. При цьому колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги щодо неможливість задоволення позову на тій підставі, що у відповідача право власності на спірний паркан виникло ще до оформлення прав позивача на земельну ділянку. Оскільки перешкоди позивачу у можливості користування його землею носять триваючий характер, питання про час побудови паркану та набуття відповідачем права власності на нього не зумовлюють відмови в припиненні порушення права позивача на користування землею, яке існує на даний час.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим. Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_5