Справа № 444/1936/17 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5987/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю апелянта - ОСОБА_2, представника апелянта - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и л а:

Позивач подав до Жовківського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, який одночасно просить забезпечити. Свою вимогу мотивує тим, що 02 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу у розмірі 140 000,00 доларів США за розпискою. 15 листопада 2016 року по даній справі відкрито провадження. Згідно ухвали суду від 02.02.2017 встановлено, що відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується актовим записом про смерть № 83 від 07 червня 2016 року, який було отримано 25 січня 2017 року з Жовківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 75/02-17.

Позивачу стало відомо, що за адресою АДРЕСА_2 проживає дружина померлого, ОСОБА_2. Так як на момент смерті вона проживала з покійним, вона прийняла спадщину, але не повідомила кредиторів про вказану обставину.

Протягом шести місяців від дня відкриття спадщини жодний з потенційних спадкоємців спадкодавця до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини не звертався, заяву про відмову від прийняття спадщини не надавав, свідоцтво про право на спадщину не одержував, про що свідчить витяг з реєстру нерухомого майна.

А тому, враховуючи вищевикладене, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, які прийняті відповідачем у спадщину за адресою: квартира АДРЕСА_3

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2017 року для забезпечення позову Архипенеко Михайла Павловича до Демчишин Алли Олександрівни про стягнення боргу кредитором спадкодавця вжито заходи, а саме накладено арешт на речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, які прийняті відповідачем у спадщину за адресою: квартира АДРЕСА_4; звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_5, що одержано в натурі як спадщина без її документального оформлення, у розмірі 3 612 000 грн. грн., в рахунок погашення боргу ОСОБА_10 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2017 року оскаржила відповідач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що в додатках до позовної заяви відсутня будь-яка розписка про одержання її покійним чоловіком ОСОБА_5 коштів від позивача. До заяви позивач не додав жодного документу, який свідчив би про порушення його права, тобто заява не підтверджена жодними доказами, а також не надано суду доказів того, що забезпечене ухвалою майно належало ОСОБА_5

Окрім того зазначає, що ухвала порушує її законні права та права третіх осіб, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 28.11.2002 року власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 в рівних частинах. Звертає увагу, що предмети домашнього вжитку особисто ОСОБА_5 не належали. Також вказує, що районним судом не перевірено, чи мав місце спір між сторонами щодо майна, яке забезпечене ухвалою.

Просить скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2017 року про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції 2004 року) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено в п.п. 1 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд приймаючи до уваги наявність заявленого позову, виходячи з предмету позовних вимог, вважав, що слід вжити заходи для забезпечення позову, в обраний заявником спосіб, оскільки невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно із роз'ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, на думку колегії суддів, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру (що має місце в даному випадку) є достатньо обґрунтоване припущення, що майно або грошові кошти (цінні папери), яке належить відповідачу на момент пред'явлення позову до нього або в ході розгляду справи, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з контрагентами, не для сплати податків чи виплати заробітної плати). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження належними та допустимими доказами не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Позивачем не наведено та непредставлено до суду жодного доказу обґрунтованості того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову, можливе утруднення виконання рішення суду в даній справі або того, що таке зробить неможливим його виконання.

Також на думку колегії суддів, вжиття таких заходів забезпечення позову, зокрема, в частині накладення арешту на речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, які прийняті відповідачкою у спадщину, без наявності доказів належності їх саме відповідачці та без їх детальної ідентифікації, порушує права, як останньої, так і третіх осіб, щодо права власності на такі речі і не має чіткої правової визначеності, що повинно бути притаманним для заходів забезпечення позову, які вживаються у формі накладення арешту на майно.

А звертаючи стягнення на квартиру АДРЕСА_3, що одержаний в натурі як спадщина без її документального оформлення, у розмірі 3 612 000 грн. , в рахунок погашення боргу ОСОБА_5, як захід забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув уваги, що про такий вид забезпечення позову не просив позивач, окрім того, такий вид забезпечення позову не передбачений ст. 152 ЦПК України (в редакції 2004 року), є не співмірним із заявленими позовними вимогами, та безумовно порушує права інших співвласників цієї квартир, які не є відповідачами у справі.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 259 ч. 6, 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2017 року - скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, які прийняті ОСОБА_2 у спадщину за адресою: квартира АДРЕСА_6 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 січня 2018 року .

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.