АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2258/17 Справа № 209/3633/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 57
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!», третя особа ПП «Султан Тур» - про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2017 року, посилаючись на його незаконність, невірне визначення судом предмету та змісту правовідносин між сторонами та правового статусу третьої особи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 11.07.2016 року між позивачем та туроператором Дочірним підприємством «А.Е.Т. Джоін ап!» через турагента- ПП «Султан Тур» укладений договір про надання туристичних послуг.

За умовами вказаного договору відповідач взяв на себе зобовязання забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичного продукту) на підставі заявки туриста на бронювання (Лист бронювання). Відповідно до п. 3.4.1 Договору турист має право на отримання комплексу туристичних послуг відповідно до прийнятого та оформленого Листа бронювання. Після погодження істотних умов Договору позивачем був заповнений Лист бронювання. Після оформлення Листа бронювання турагент у порядку визначеному п. 4.5 Договору здійснив замовлення туроператору.

За змістом п. 4.8 Договору турагент має право на укладення Договору тільки після отримання підтвердження замовлення, що є акцептом. Також акцептом може бути встановлений туроператором рахунок про сплату відповідних послуг. Всі рахунки на оплату, відправлені туроператором електронною поштою, факсом або відправлені через систему Інтернет-бронювання, мають чинність рахунків, оформлених письмово.

11.07.2016 р. позивачем через турагента «Султан Тур» була здійснена повна оплата вартості запропонованого йому комплексу туристичних послуг за договором у розмірі 69 192.00 грн.

Проте, у встановленому Договором порядку, позивач не отримав від турагента виїзних документів, оскільки особа, яка представляла турагента, знаходиться у розшуку. Гроші турагентом туроператору передані не були. З приводу вказаних обставин за заявою позивача порушена кримінальна справа.

Відмовляючи позивачеві у стягненні збитків у розмірі 69 192.00 грн., місцевий суд вважав недоведеними позовні вимоги, неможливим встановлення агентських правовідносин між ТОВ «ХОТТУР» і ПП «Султан Тур», в зв*язку з ненаданням суду субагентського договору.

Такий висновок є необґрунтованим, протирічить наданим доказам, які маються у достатній кількості для можливості перевірки обґрунтувань позову та встановлення дійсних обставин справи.

Так, основним договором, на підставі якого у позивача виникли правовідносини з відповідачем, є договір від 11.07.2016 року. Турагент ПП «Султан Тур» представляє інтереси відповідача за згодою останнього на підставі договорів, які не стосуються особисто позивача, а стосуються лише зазначених суб*єктів та відповідачем не заперечуються і не оскаржуються, а тому наведений вище висновок суду виходить за межі предмета спору та правовідносин сторін по даній справі.

У відповіді на адвокатський запит відповідач підтвердив, що дійсно через турагента ПП «Султан Тур» для позивача був заброньований тур. Вказане підтверджує обставину надання згоди відповідачем на укладання з ним Договору через турагента. Пункт 5.2 Договору передбачає, що турагент запрошує туриста для підписання Договору тільки після отримання підтвердження від туроператора. При цьому, вказаний пункт Договору визначає, що підписанням Договору турист усвідомлює, що сплачені кошти турагенту за туристичні послуги належать туроператору,а тому будь-які вимоги про повернення коштів, якщо турист має право на їх повернення, повинні бути адресовані туроператору.

Положеннями пункту 4.22 Договору передбачено, що саме туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання умов Договору, а положення пункту 6.1 - у випадках невиконання умов Договору з боку туроператора турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги.

Крім того, в ст.. 20 ЗУ «Про туризм» вказано, що туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов Договору на туристичне обслуговування.

Статтею 906 ЦК України передбачено, що виконавець послуги, який порушив договір про надання послуг при здійсненні ним підприємницької діяльності відповідає за це порушення якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час, умови Договору не передбачають можливості відмови з боку туроператора від виконання договірних зобовязань у звязку з неотриманням від турагента коштів, якими туристом були оплачені туристичні послуги.

За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і субєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Також ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про туризм» установлено, що субєкт туристичної діяльності, який порушив, законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобовязаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З врахування всього встановленого та наведених норм законів апеляційний суд вважає, що висновок райсуду, що позивачем не надано доказів в обґрунтування саме провини відповідача в неотриманні позивачем туристичних послуг, є таким, що протирічить дійсним обставинам справи, умовам договору та вимогам закону.

За змістом договірних відносин та у відповідності до положень діючого закону «Про захист прав споживачів», що регулює дані правовідносини, у позивача як замовника послуг є право вимагати у відповідача як у виконавця туристичних послуг відшкодування збитків та моральної шкоди за їх невиконання.

Таким чином, рішення суду на підставі с.309 пп.3, 4 ч.1 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням рішення про стягнення з відповідача збитків в сумі 69 192,00 грн. та, з врахуванням характеру та тяжкості понесених позивачем моральних переживань (замість відпочинку- нервова напруга) в результаті ненадання послуг, принципу розумності та справедливості,- моральної шкоди в сумі 2 000грн., що є меншою сумою, ніж заявляв позивач.

На підставі ст.88 ЦПКУ з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати в сумі 1100, 00 грн..

Керуючись ст. 307, 309 ч.1 пп.3,4 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 січня 2017 року скасувати.

Стягнути з Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 69 192,00 грн..

Стягнути з Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнути з Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап.!» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1 100, 00 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3