Справа № 467/1101/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Кірімової О.М.

при секретарі Сіваченко Ю.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника УПФУ Кравчук О.А.

представників Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ Макухи Я.С.,

Дзгоєвої Т.Ю.

Шевченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського об'єднаного управління пенсійного фонду України Миколаївської області, Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Южноукраїнського об'єднаного УПФУ Миколаївської області, Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС України у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арбузинський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_8 Після його смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 6,57 га, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1

При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, позивачу роз'яснено про неможливість вчинення нотаріальних дій через накладення арешту на майно спадкодавця.

З метою зняття арешту з майна ОСОБА_9 позивач звернулась до Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, яким було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника.

Згідно відповіді зазначеного відділу ДВС, їй повідомлено, що виконавчий лист пор стягнення заборгованості з ОСОБА_8 на підставі заяви стягувача повернуто. Однак, зняття арешту в зв'язку з поверненням виконавчого документа стягувачу Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено. В зв'язку з зазначеним їй було рекомендовано звернутись до суду з метою зняття арешту з нерухомого майна.

Позивач та її законний представник в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили його задовольнити.

Від представника відповідача Южноукраїнського об'єднаного УПФУ Миколаївської області до судового засідання надійшла заява про слухання справи за її відсутності. При вирішенні даного позову поклалась на розсуд суду.

Представник Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС України у Миколаївській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явився, причини своє неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що на виконанні Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебував виконавчий лист пор стягнення з ОСОБА_8 на користь УПФУ в Арбузинському районі заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. З метою виконання рішення суду, державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника. 29 лютого 2016 року на підставі заяви стягувача виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_8 було повернуто стягувачу. Однак, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено підстав зняття арешту при поверненні виконавчого документа стягувачу. На даний час виконавче провадження пор стягнення заборгованості з ОСОБА_8 на виконанні в Арбузинському РВ ДВС не перебуває. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи постановою державного виконавця ВДВС Арбузинського РУЮ від 6.11.2014 року відкрито виконавче провадження № 453261 по виконанню виконавчого листа № 814/1188/13-а виданого 20.06.2013 року Миколаївським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_8 на користь УПФУ в Арбузинському районі заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 рік в сумі 4572 грн. 42 коп. (а.с. 44).

Згідно копії постанови ВДВС Арбузинського РУЮ від 21.01.2015 року на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» накладено все майно що належить боржнику ФОП ОСОБА_8 (а.с. 46).

У відповідності до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 32716221 від 27.01.2015 року РС Арбузинського РУЮ до зазначеного реєстру внесено відомості про обтяження майна боржника ОСОБА_8 шляхом накладення арешту на все нерухоме майно (а.с. 11).

У відповідності до копії постанови ВДВС Арбузинського РУЮ від 29.02.2016 року виконавчий лист № 814/1188/13-а виданий 20.06.2013 року на підставі заяви УПФУ в Арбузинському районі повернуто стягувачу (а.с. 45).

Відповідно до копії свідоцтва пор смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 9).

Після його смерті відкрилась спадщина, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48272436 від 04.07.2017 року (а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_8 (а.с. 25).

У відповідності до копії роз'яснення Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області № 14.1-14/01-8456 від 11.09.2017 року позивачу повідомлено про неможливість знаття арешту з майна ОСОБА_8 в зв'язку з поверненням виконавчого листа стягувачеві та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про зняття арешту з майна (а.с. 12).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 роз'яснено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»

Відповідно до положень частини першої та другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно частини другої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Як зазначено у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 02.06.2016, набрав законної сили з 05.10.2016, враховуючи, що позовна заява надійшла до суду 29.09.2017), - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно пояснень представника Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області виконавчий лист про стягнення боргу зі спадкодавця на підставі заяви стягувача повернуто.

Отже, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька щодо його майна, яка бажає отримати спадщину, а тому вона, як майбутній власник цього майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично їй належить. За того, суд вважає, що захист права власності має пріоритетне значення.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Южноукраїнського об'єднаного управління пенсійного фонду України Миколаївської області, Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна, задовольнити.

Зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, накладений на підставі постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» серії ВП № 45326177 виданої заступником начальника відділу державної виконавчої служи Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області Шевченко Віталієм Миколайовичем 21 січня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова