Єдиний унікальний номер: 223/312/16-ц
Провадження номер: 2/223/15/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулось до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 22.08.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №50010166, в якому визначено, що договір між сторонами складають безпосередньо цей договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. Між сторонами 18.12.2014 року було укладено Додаткову угоду до зазначеного кредитного договору, в якій сторони погодили збільшення строку кредиту до 63 місяців. Позивачем на виконання умов кредитного договору, надав ОСОБА_2 суму кредиту у розмірі 185185,00 гривень еквівалент суми кредиту в іноземній валюті складає 22750 доларів США 00 центів та суму додаткового кредиту у розмірі 69841,20 гривень еквівалент суми додаткового кредиту в іноземній валюті становить 8580 доларів 00 центів, зі сплатою процентів користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.08.2018 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagev, модель Touran, 2013 року виробництва, кузов №WVGZZZ1TZDW097953, обєм двигуна 1968 куб.см. та оплати страхових платежів. Відповідачка в свою чергу за зазначеним договором зобовязувалась прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит, додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Зобовязання відповідачки за кредитним договором №50010166 від 22.08.2013 року забезпечено договором застави №50010166 від 30.08.2013 року, посвідченим державним нотаріусом та зареєстрованим в реєстрі за №901, згідно умов якого ОСОБА_2 надала в заставу автомобіль марки Volkswagev, модель Touran, що належить їй на праві власності. Однак, відповідачка свої зобовязання зі сплати чергових платежів з повернення кредиту у строки узгоджені сторонами в графіку погашення кредиту не виконала у звязку з чим виникла заборгованість по їх сплаті у сумі 63752,43 гривні за кредитом та додатковим кредитом, 358,81 гривень 3% річних за кредитом та додатковим кредитом, 571,43 гривень - інфляційні витрати за кредитом та додатковим кредитом, штраф 37037,00 гривень. Позивачем 12.01.2016 року на адресу реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_2 було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50010166, якою позивач вимагав дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на дату направлення вимоги становили 465044,67 гривень, та повідомив що у випадку неповернення суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги, відбудеться їх примусове стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу.

Окрім того, відповідно до кредитного договору між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» як страховиком та ОСОБА_2 як страхувальником укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №28-0199-РМ2-13-00602 від 28.08.2013 року. Вигодонабувачем за договором страхування виступає ТОВ «Порше Мобіліті» та на виконання умов кредитного договору та договору страхування позивач сплачував страхові платежі страховику в повному обсязі, а тому у звязку з достроковим поверненням кредиту позивач здійснив оплату страхових платежів за договором страхування, що розрахований до закінчення річного періоду страхування. За наслідками невиконання умов кредитного договору позивачем понесено витрати на суму 26981,24 гривень, які підлягають стягненню з відповідачки.

Відповідно до договору застави у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов договору заставодержатель може застосувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10% від вартості предмета застави. Так, враховуючи, що вартість предмета застави складає 264550,00 гривень, то розмір штрафу за договором застави становить 26455,00 гривень. Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі за рахунок заставленого майна. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законом.

З огляду на викладене, в останній редакції позовних вимог позивач просить суд в рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_2 перед позивачем за Кредитним договором №50010166 від 22.08.2013 року, розмір якого станом на 12.02.2016 року складає 526735 (пятсот двадцять шість сімсот тридцять пять) гривень 23 (двадцять три) копійки, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму штрафу в розмірі 26455,00 гривень в порядку п. 4.1.2. договору застави транспортного засобу. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

В свою чергу відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 надала до суду зустрічний позовом про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним. Зустрічний позов мотивовано тим, що в серпні 2013 року позивачка за зустрічним позовом звернулась до ТОВ «Порше мобіліті» з метою купівлі автомобіля в кредит, 22.08.2013 року між відповідачем за зустрічним позовом та ОСОБА_2 було підписано кредитний договір №50010166, за умови якого остання як позичальник отримала кредит в розмірі суми кредиту 185185,00 гривень, суми додаткового кредиту в розмірі 69841,20 гривень, із застосуванням процентної ставки в розмірі 9,90; річних, строком на 60 місяців. Кредитний договір складався лише з одного аркуша паперу та не містив графіку погашення кредиту, інформації про детальну сукупну вартість кредиту. В усній формі представники компанії пояснили, що місячний платіж буде складати близько 5000,00 гривень з урахуванням виплати коштів за купівлю автомобіля та виплати страхових платежів. Згідно умов кредитного договору, договір між сторонами та за участю поручителя складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами та поручителем у відношенні кредиту. Довіряючи інформації наданій працівниками компанії ОСОБА_2 підписала кредитний договір, вважаючи його умови такими, що відповідають чинному законодавству. В день підписання договору кошти позивачці за зустрічний позовом видані не були та нікуди не перераховувались, автомобіль в день підписання договору вона не отримувала. Більше ніж через тиждень, а саме 30.08.2013 року ОСОБА_2 запросили представники компанії ТОВ «Порше мобіліті» для підписання додатку до кредитного договору, а саме Графіку погашення кредиту до кредитного договору від 22.08.2013 року, а також загальних умов кредитування. Фактично автомобіль було передано позивачці за зустрічним позовом в користування лише 30.08.2013 року. ОСОБА_2 вважає, що кредитний договір від 22.08.2013 року слід визнати недійсним, або встановити факт його неукладеності, оскільки у відповідності до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в споживчому кредитному договорі зазначається графік погашення кредиту детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту, або якщо договір видається частинами, дати і суми таких частин кредиту. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у додатку до такого договору. В порушення зазначених норм відповідач за зустрічним позовом не підписав при укладенні кредитного договору з позичальником графік погашення кредиту із зазначенням детальної сукупної вартості кредиту оскільки в день укладення кредитного договору, графік між сторонами не підписувався. Крім того, в день укладення кредитного договору ТОВ «Порше мобіліті» не перерахувало суму кредиту відповідно до умов договору на користь «Фортуна-ЛТД», а здійснило це значно пізніше. Кредитний договір взагалі не містить умов щодо дати видачі кредиту. Тому, враховуючи що при укладенні кредитного договору позичальником взагалі не було надано графік погашення кредиту, тобто інформацію про сукупну вартість кредиту, розмір щомісячних платежів, спосіб їх нарахування та порядок погашення кредиту, позивачка за зустрічним позовом вважає, що кредитний договір було укладено з використанням нечесної підприємницької практики, що ввела її в оману, тому просила суд визнати кредитний договір №50010166 від 22.08.2013 року, підписаний між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше мобіліті» недійсним.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в первісному позові та письмових поясненнях наданих суду. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 заперечував в повному обсязі та просив суд залишити його без задоволення, посилаючись на раніше надані суду письмові заперечення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судове засідання повторно не зявились з невідомої для суду причини, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву,якою просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги ТОВ «Порше мобіліті» не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Наполягав на зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові пояснення та заперечення сторін, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні вимог зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору №50010166 від 22.08.2013 року, укладеного між ТОВ «Порше мобіліті» та ОСОБА_2, позивач за первісним позовом надає відповідачці за первісним позовам ОСОБА_2 кредит у розмірі 185185,00 гривень (еквівалент суми кредиту в дол. США:22750,00), додатковий кредит 69841,20 гривень (еквівалент суми кредиту в дол. США: 8580,00 дол. США) строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою у розмірі 9,90%. Цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Touran. Перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля в еквіваленті становить 9750,00 дол. США. Поручителем в межах даного кредитного договору є ОСОБА_6. Договір між сторонами та за участі поручителя складають цей Договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами та Поручителем у відношенні кредиту (Т.1: а.с. 15).

Додатковою угодою до вищезазначеного кредитного договору від 18.12.2014 року, укладеного між ТОВ «Порше мобіліті», ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_6, збільшено строк дії кредиту до 63 місяців, на період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року надано позичальнику відстрочку по сплаті основного боргу за кредитним договором та процентів (Т. 1: а.с. 16).

Відповідно до Загальних умов кредитування ТОВ «Порше мобіліті» зобовязується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. Компанія може надати позичальнику додатковий кредит на страхування майна, придбання якого є цільовим призначенням кредиту у сумі, визначеній у кредитному договорі. Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та додатковим кредитом, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні.

У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту, передбаченої у статті 3.2.1, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту (Т.1: а.с. 17-24).

Графіком погашення кредиту від 30.08.2013 року визначено помісячні платежі у еквіваленті у дол. США, які підлягають до сплати ОСОБА_2 Орієнтована вартість кредиту (на рік) становить 25078,61 гривень. Графік погашення кредиту є невідємною частиною Кредитного договору (Т. 1: а.с. 26).

На виконання умов кредитного договору №50010166 від 22.08.2013 року позивачем за первісним позовом 03 вересня 2013 року перераховано дна рахунок ТОВ «Фортуна-ЛТД» оплату за автомобіль згідно зазначеного кредитного договору від 22.08.2013 року у сумі 185185,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №50004335 від 03.09.2013 року (Т.2: а.с. 211)

Відповідно до Договору застави транспортного засобу №50010166 від 30.08.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Вугледарської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, укладеного між ТОВ «Порше мобіліті» як заставодержатель та ОСОБА_2 як заставодавець, остання з метою забезпечення виконання зобовязань заставляє майно, а саме автомобіль марки Volkswagen, модель Touran. Заставна вартість предмета застави складає 264550,00 гривень. Предмет застави є власністю заставодавця на підставі договору купівлі-продажу №_1/Ф/22082013_від 22 серпня 2013 року, укладеного між заставодавцем з ТОВ Фортуна-ЛТД та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №186610. Заставою за цим договором забезпечуються вимоги заставодержателя за кредитним договором №50010166 від 22.08.2013 року укладеним між сторонами (Т.1: а.с. 28-32; Т.2: а.с. 216-220).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №186610 та Довідкою №4014841 від 30.08.2013 року, автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, належав на праві власності ОСОБА_2 Датою реєстраціє зазначено 30.08.2013 року (Т.1: а.с. 36, 37).

Відповідно до Реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, листа Головного сервісного центру МВС України №31/27-1790 від 23 червня 2016 року, витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №48316374 від 13.11.2015 року, не дивлячись на обтяження у вигляді заборони відчуження за Договором застави №901 від 30.08.2013 року, автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, було проведено реєстраційні зміни власника автомобіля, а саме перехід права власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку (Т.1: а.с. 124, 150-153).

Згідно полісу №АС/4573849 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-РМ2-13-00602 від 28.08.2013 року, укладеного між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» як страховиком та ОСОБА_2 як страхувальником, вигодо набувач ТОВ «Порше мобіліті», автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, було застраховано (Т.1: а.с. 35; Т.2: а.с. 223-226).

Відповідно до платіжного доручення №56 від 13 січня 2016 року ТОВ «Порше мобіліті» перераховано на рахунок ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страховий платіж по договору страхування наземного транспорту №28-0199-РМ2-13-00602 від 28.08.2013 року у сумі 26981,24 гривен (Т. 1: а.с. 66).

Позивач за первісним позовом звертався до ОСОБА_2 з вимогами (повідомленнями) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 12.01.2016 року, якими повідомлено останню, що у звязку з перереєстрацією спірного автомобіля на третю особу, без згоди ТОВ «Порше мобіліті», вимагають дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі, сплатити штраф за порушення умов договору застави у розмірі 10% від вартості предмета застави, суми додаткового кредиту, сплатити чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу), платити штрафні санкції. Загальна ума до сплати складає 465044,67 гривень. Попереджено, що за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимоку компанії до зазначеної суми заборгованості буде додано штраф у розмірі 20% від суми кредиту, що складає 37037,00 гривень (Т.1: а.с. 38-39, 40-41, 42).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 12.02.2016 року сума боргу становить 63725,43 гривень, 358,81 гривень 3% річних, 571,43 гривень інфляційні витрати, штраф 20% - 37037,00 гривень, штраф на підставі договору застави 26455,00 гривень, збитки на підставі п. 8.5. кредитного договору 12000,00 гривень, інші витрати 1920,00 гривень. При цьому, станом на 06.01.2016 року загальна сума сплачених ОСОБА_2 грошових коштів в погашення кредиту, додаткового кредиту та відсотків за користування кредитом складає 163749,47 гривень (Т.1: а.с. 43-44).

Відповідно до розрахунку суми кредиту та відсотків за користування кредитом станом на 12.02.2016 року сума заборгованості за кредитом становить 379651,93 гривень, сума заборгованості за відсотками становить 4489,38 гривень. (Т.1: а.с. 45).

Як вбачається з наданих до суду копій квитанцій ОСОБА_2 у період з серпня 2013 року по травень 2016 року, щомісячно сплачувала грошові кошти позивачу за первісним позовом в погашення суми кредиту, додаткового кредиту та відсотків за користування кредитом. Так, сума сплачених коштів у період з серпня 2013 року по 06 січня 2016 року становить 164796,16 гривень, а в період з 07 січня 2016 року по 27 травня 2016 року, включно, сума сплачених відповідачкою за первісним позовом коштів складає 24150,00 гривень (Т.2: а.с. 194-204; Т.3: а.с. 120-153).

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що у відповідності до наданих суду копій квитанцій сума сплачених ОСОБА_2 грошових коштів в погашення кредиту, додаткового кредиту та відсотків за користування кредитом у період з серпня 2013 року по 06 січня 2016 року є на 1047,51 гривень більшою, ніж зазначено позивачем у наданому суду розрахунку заборгованості, суд вважає необхідним зазначену різницю у розмірі 1047,51 гривень виключити з суми простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом та додатковим кредитом (63725,43 гривень - 1047,51 гривень = 62677,92 гривень).

Окрім того, враховуючи, що відповідачкою за первісним позовом були сплачені грошові кошти у розмірі 24150,00 гривень в погашення кредиту, додаткового кредиту та відсотків за користування кредитом у період з 07 січня 2016 року по 27 травня 2016 року, включно, тобто за межами розрахованого позивачем за первісним позовом періоду простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, суд вважає необхідним та доцільним виключити зазначений розмір сплати грошових коштів з заборгованості з дострокового повернення кредиту (384141,32 гривень - 24150,00 гривень = 359991,32 гривень).

Позивачем за первісним позовом починаючи з серпня 2015 року по жовтень 2015 року на адресу ОСОБА_2 направлялись листи щодо сплати виниклої заборгованості, якими повідомляли останню про розмір та термін погашення такої заборгованості (Т. 1: а.с. 56-65).

Як вбачається з договору про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, укладеного між ТОВ «КПД Консалтинг» як виконавцем та ТОВ «Порше мобіліті» як замовником щодо надання юридичних послуг, Заявки на надання юридичних послуг №67 від 17.12.2015 року, ОСОБА_8 №1 про надані послуги до заявки №67 від 26 травня 2015 року та виписки по рахунку ТОВ «КПД Консалтинг», ТОВ «Порше мобіліті» було замовлено та отримано у ТОВ «КПД Консалтинг» юридичну послугу у вигляді представництва інтересів позивача за первісним позовом у відповідних судах по справі за позовом останнього до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. За отримання зазначеної послуги ТОВ «Порше мобіліті» сплачено 12000,00 гривень (Т.1: а.с. 69-74; Т.2: а.с. 227-230, 236-239).

Відповідно до Заявки (додаткової угоди) на надання юридичних послуг №53 від 07.12.2015 року, ОСОБА_8 №1 від 04.01.2016 року про надані послуги до даної заявки, виписки по рахунку ТОВ «КПД Консалтинг», ТОВ «Порше мобіліті» було замовлено та отримано у ТОВ «КПД Консалтинг» юридичну послугу у вигляді підготовки заяви про кримінальне правопорушення, її подача та контроль за реєстрації в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань відносно ОСОБА_2 за кредитним договором №50010166 від 22.08.2013 року. За отримання зазначеної послуги ТОВ «Порше мобіліті» сплачено 1920,00 гривень (Т.1: а.с. 75-79; Т.2: а.с. 231-235).

Однак, враховуючи, що у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 79, ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесено до судових витрат сторін повязаних з розглядом справи, суд вважає необхідним з загальної суми заборгованості за позовом виключити витрати на правовому допомогу, які складають 13920,00 гривень, то розглядати питання щодо їх розподілу між сторонами у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. п. 4.1., 5.1. Загальних умов кредитування компанія зобовязується надати кредит та додатковий кредит позичальнику відповідно до умов кредитного договору. Позичальник зобовязується використовувати кредит та додатковий кредит відповідно до цільового призначення, визначеного кредитним договором, забезпечити повернення кредиту та додаткового кредиту та сплату оплати за користування кредитом та додатковим кредитом у повному обсязі на умовах кредитного договору.

Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні.

Відповідно до п. п. 1.4.2., 1.4.3. Загальних умов повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту. До 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту.

Відповідно до п. 2.1. Загальних умов за використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує компанії проценти за процентною ставкою, визначеною у кредитному договорі.

Як встановлено в судовому засіданні 22.08.2013 року відповідачка ОСОБА_2 своїм підписом на кредитному договорі №50010166 засвідчила, що їй відомо, що Договір між сторонами та за участі поручителя складають цей Договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами та Поручителем у відношенні кредиту (Т.1: а.с. 15).

Таким чином, відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 погодилася на всі запропоновані умови ТОВ «Порше мобіліті».

З розрахунку заборгованості та наданих до суду копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 щомісячно в період з серпня 2013 року по травень 2016 року вносила певні грошові кошти в погашення кредиту та процентів. Останній платіж у погашення внесено 27.05.2016 року. Однак, у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_2 має заборгованість перед позивачем, яка станом на 12.02.2016 року становить:сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом та додатковим кредитом - 62677,92 гривень, 358,81 гривень 3% річних, 571,43 гривень інфляційні витрати.

При цьому, як зазначалось вище, суд зменшив суму простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом та додатковим кредитом визначену у позові до 62677,92 гривень, у звязку з фактичною сплатою відповідачкою за первісним позовом частини чергових платежів за кредитом та додатковим кредитом у розмірі 1047,51 гривень, що не було враховано позивачем за первісним позовом при здійсненні розрахунку заборгованості.

Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконав, зарахував на рахунок ТОВ «Фортуна-ЛТД» оплату за автомобіль згідно зазначеного кредитного договору від 22.08.2013 року у сумі 185185,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №50004335 від 03.09.2013 року. Відповідачка ОСОБА_2 в свою чергу отримала у право власності автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1, обємом двигуна 1968 куб. см., 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №186610, але свої зобовязання за договором належним чином не виконувала, у звязку з чим у неї перед позивачем за первісним позовом утворилась заборгованість.

Відповідно до п. 3.2.1 Загальних умов ТОВ «Порше мобіліті» має право дострокового вимагання повернення кредиту та додаткового кредиту, зокрема, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменш 1 (один) календарний місяць.

Досліджені матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором не виконувала належним чином, що у відповідності до п. 3.2.1. Загальних умов, є підставою для стягнення з неї заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 359991,32 гривень. Як вбачається з раніше викладеного, суд зменшив суму заборгованості з дострокового повернення кредитувизначену у позові до 359991,32 гривень, у звязку з фактичною сплатою відповідачкою за первісним позовом частини грошових коштів у розмірі 24150,00 гривень, здійсненої за межами розрахованого позивачем за первісним позовом періоду простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вимоги ТОВ «Порше мобіліті» до ОСОБА_2 в частині стягнення простроченої заборгованості та заборгованості з дострокового повернення кредиту, підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірах 62677,92 гривень та 359991,32 гривень, відповідно.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки за первісним позовом інфляційних витрат та 3% річних за користування грошовими коштами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, та не є тотожними та не відноситься до штрафних санкцій, пені або неустойки, аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 06 червня 2012 року у справі №6-38цс11.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність нарахування відповідачці за первісним позовом ОСОБА_2 заборгованості за кредитом та додатковим кредитом, а також за відсотками за користування кредитом і додатковим кредитом, і таке зобовязання зводиться до сплати грошових коштів, отже є грошовим зобовязанням, яке ОСОБА_2 належним чином не виконувала, це дає підстави для нарахування та стягнення на користь позивача за первісним позовом інфляційних витрат у розмірі 571,43 гривень та 3% річних за весь час прострочення у розмірі 358,81 гривень, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів та сплатити компенсацію за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Відповідно до п. 3.4. Загальних умов у випадку повного дострокового повернення позичальником кредиту, компанія надає позичальникові транші Додаткового кредиту у розмірі неоплачених страхових премій за відповідним договором страхування майна, що розраховані до закінчення річного періоду страхування, протягом якого відбулося дострокове повернення кредиту відповідно до кредитного договору. Надання зазначених траншів Додаткового кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на користь страхової компанії, з якою позичальник уклав договір страхування майна на виконання умов цього договору.

Компанія має право перерахувати на користь страхової компанії транші Додаткового кредиту в день надіслання компанією відповідного повідомлення позичальнику згідно зі ст. 3.3 цього кредитного договору (у випадку дострокового повернення кредиту на вимогу компанії).

Компанія включає суми зазначених траншів Додаткового кредиту до рахунка, що надсилається компанією відповідно до статті 3.3. цього кредитного договору у випадку дострокового повернення кредиту на вимогу компанії.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що у позивача за первісним позовом виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, у відповідності до п. 3.2.1 Загальних вимог, та останнім 12.01.2016 року було предявлено зазначену вимогу до відповідачки за первісним повозом, суд приходить до висновку, що здійснення ТОВ «Порше Мобіліті» оплати страхових платежів за Договором страхування наземного транспорту №28-0199-РМ2-13-00602 від 30.08.2013 року, що розрахований до закінчення річного періоду страхування у розмірі 26981,24 гривень, є правомірним та доведеним в судовому засіданні, а тому і зарахування зазначеної суми витрат, понесених позивачем на виконання умов Кредитного договору №50010166 від 22.08.2013 року, до загальної суми заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором є обґрунтованим.

Як вбачається з копії паспорта відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 серії ВА №580826, остання з 19 серпня 1989 року і по теперішній час зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1: а.с. 46-48).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Вугледар Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерорестична операція.

Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 з 19 серпня 1989 року зареєстрована та постійно проживає у місті Вугледарі, віднесеному до населених пунктів на території яких проводиться антитерористична операція, з урахуванням приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що до нарахування останній не підлягав штраф у розмірі 20% від суми кредиту, передбачений п. 8.2 Загальних умов кредитування, що складає 37037,00 гривень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним зазначити, що враховуючи висновки суду, щодо вирахування сплачених відповідачкою за первісним позовом сум грошових коштів та судових витрат на правову допомогу, а також враховуючи, що до нарахування останній не підлягав штраф у розмірі 37037,00 гривень, загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором №50010166 від 22.08.2013 року складає 450580,72 гривень.

Щодо вимог позову про звернення стягнення суми боргу на предмет застави, шляхом його продажу з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», та встановлення його початкової вартості, суд виходить наступного.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1.4. Договору застави транспортного засобу №50010166 від 30.08.2013 року у разі невиконання заставодавцем положень кредитного договору, заставодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно пере іншими кредиторами в повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків завданих про строчкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, витрати заставодержателя, а також видатки по зверненню стягнення на предмет застави та його реалізацію.

Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, зазначеному в пункті 1.1. цього договору, або за вимогою заставодержателя, визначається незалежними субєктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

З огляду на викладене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено неналежне виконання відповідачкою за первісним позовом своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, позивач за первісним позовом, у відповідності до 1.4. Договору застави транспортного засобу, має право на отримання задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позову щодо звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо початкової вартості на предмет застави, який підлягає продажу з публічних торгів, суд враховую, що Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» містить загальні положення щодо звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, натоміть саме Закон України «Про виконавче провадження» визначає особливості реалізації такого виду предмета застави як транспортні засоби, а тому, підлягає застосування до виниклих між сторонами спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене, спираючись на положення ч. 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та умови Договору застави транспортного засобу, приймаючи до уваги, що реалізація транспортних засобів за фіксованою ціною не застосовується, суд приходить до висновку, що вимоги первісного позову про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, 2013 року виробництва, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, враховуючи, що ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 28 листопада 2016 року накладено арешт на спірний автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, а реалізація з публічних торгів даного предмета застави на який накладено арешт є неможливою, суд приходить до висновку про необхідність знаття арешту з автомобілю марки Volkswagen, модель Touran, 2013 року виробництва.

Суд звертає увагу, що положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюються лише щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики, і не поширюється на зобовязання передбачені іншими договорами, зокрема, договором застави.

Згідно п. 1.6. Загальних умов виконання зобовязання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави, а також усім майном позичальника, на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до п. п. 2.3, 4.1.2 Договору застави транспортного засобу №50010166 від 30.08.2013 року заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави: у разі передачі заставодавцем предмета застави іншій особі без попередньої згоди заставодержателя; у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави. У разі невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем умов, передбачених статтею 2.3. цього договору, зокрема, здійснення без попередньої письмової згоди заставодержателя дій, повязаних зі зміною права власності на предмет застави, та передачею предмета застави третім особам, заставодержатель може застосувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10% від вартості предмета застави, визначеної у статті 1.1 цього договору.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими до суду належними та допустимими доказами, що без попереднього письмового погодження з ТОВ «Порше мобіліті», не дивлячись на наявне обтяження у вигляді заборони відчуження за Договором застави №901 від 30.08.2013 року автомобіля марки Volkswagen, модель Touran, відповідачкою за первісним позовом було проведено реєстраційні зміни власника автомобіля, а саме перехід права власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_3. А тому, у відповідності до п.п. 2.3, 4.1.2 Договору застави транспортного засобу №50010166 від 30.08.2013 року є всі необхідні підстави для нарахування та стягнення з відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 підставою для нарахування штрафних санкцій у розмірі 10% від вартості предмета застави, а саме 26455,00 гривень. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що даній частині вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, суд вважає необхідним відзначити, що посилання представника відповідачки на те, що долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскілки підписаний ОСОБА_9, який не є посадовою особою ТОВ «Порше мобіліті», є необґрунтованими, так-як останній є представником ТОВ «Порше мобіліті» за довіреністю, відповідно до якої має повноваження надання до суду доказів, в свою чергу розрахунок заборгованості є доказом наявності виниклої у відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Окрім того, в наданих до суду письмових запереченнях представник відповідачки за первісним позовом наводить ряд таблиць в яких здійснено розрахунки заборгованості виходячи зі сталого курсу долара 8,14 гривень за долар США. Проте, рішенням Жовтневого районного суду місті Запоріжжя вже було встановлено, що якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Як вбачається з офіційного сайту ПАТ «Креді ОСОБА_10» у період з 01.08.2015 року по 06.01.2016 року курс долара по відношенню до гривні коливався у межах від 22,5 гривень за долар США до 25,5 гривень за долар США. З огляду на викладене, суд вважає надані представником відповідачки розрахунки заборгованості не обґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству та умовам укладеного між сторонами кредитного договору.

В запереченнях представник ОСОБА_2 зазначає, що стягнення 3% річних за невиконання грошового зобовязання є безпідставними, оскільки сторони розмір відсотків за користування кредитом сторони визначили договорі на рівні 9,90 % річних, а стягнення додаткових відсотків є недопустимим. Однак, суд не може погодитись з позицією представника відповідачки за первісним позовом, оскільки визначена в договорі відсоткова ставка у розмірі 9,90% річних встановлена за «правомірне» користування кредитом, передбаченим договором, а 3% річних в свою чергу є способом захисту майнового права та інтересу кредитора у вигляді компенсації від боржника за «неналежне» користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. А тому, за своєю правовою природою зазначені відсоткові ставки не є тотожними та не відноситься до штрафних санкцій, пені або неустойки.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ТОВ «Порше мобіліті», остання, посилаючись на те, що при укладенні кредитного договору позичальником не було надано графік погашення кредиту, тобто інформацію про сукупну вартість кредиту, розмір щомісячних платежів, спосіб їх нарахування та порядок погашення кредиту, тобто порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», просить суд визнати кредитний договір №50010166 від 22.08.2013 року, підписаний між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше мобіліті» недійсним.

Як вбачається з кредитного договору №50010166 від 22.08.2013 року позивачці за зустрічним позовом на час укладання даного договору було відомо, що Договір між сторонами, окрім даного кредитного договору складають Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту, що ОСОБА_2 засвідчила своїм особистим підписом на договорі. Жодних заперечень або скарг на ненадання Графіку погашення кредиту в день підписання кредитного договору від останньої не надходило. Більше того, ОСОБА_2 значний проміжок часу, майже чотири роки, виконувала свої зобовязання за кредитним договором та сплачувала чергові платежі в погашення суми кредиту у відповідності до Графіку погашення кредиту.

При цьому, відповідно до п. 9. Загальних умов кредитування, які є невідємною частиною кредитного договору, позивачка за зустрічним позовом своїм підписом підтверджує, що відповідач за зустрічним позовом ознайомив її з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що ОСОБА_2 ознайомилась з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених ТОВ «Порше Мобіліті», а відповідно до п. 9.6 цих умов, позивачка за зустрічним позовом підтвердила, що їй надано вичерпну інформацію про умови надання фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

Окрім того, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні посилання позивачки за зустрічним позовом на те, що ТОВ «Порше Мобіліті» у кредитному договорі не визначено детальний розпис сукупної вартості кредиту, оскільки графік погашення кредиту до Кредитного договору містить детальний розпис сукупної вартості кредиту за весь період дії кредитного договору відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неможливість та недоцільність задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Порше мобіліті» про визнати кредитний договір №50010166 від 22.08.2013 року, підписаний між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше мобіліті», недійсним.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення вимог первісного позову ТОВ «Порше мобіліті», судові витрати останнього на правову допомогу документально підтверджені Договором про надання юридичних послуг, Заявками на надання юридичних послуг, ОСОБА_8 про надані послуги та Виписками по рахунку ТОВ «КПД Консалтинг», суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів за первісним позовом на користь ТОВ «Порше мобіліті» зазначені судові витрати у розмірі 12000,00 гривень. Витрати на правову допомогу з підготовки заяви про кримінальне правопорушення та її подача, що складає 1920,00 гривень, не стосуються даної цивільної справи, а тому не підлягають стягненню з відповідачів.

Окрім того, з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 підлягають солідарному стягненню на користь ТОВ «Порше мобіліті» витрати зі сплати судового збору, пропорційні до задоволеної частини первісного позову, а саме у розмірі 7364,34 гривень (490955,72 гривень * 8297,86 гривень / 553190,23 гривень = 7364,34 гривень).

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 207, 526, 530, 536, 589-591, 610, 612, 625, 628, 629, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1, 3, 10, 11, 60, 79, 88, 158, 197, 213-215, 292 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

В рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за Кредитним договором №50010166 від 22.08.2013 року, розмір якої складає 450580 (чотириста пятдесят тисяч пятсот вісімдесят) гривень 72 (сімдесят дві) копійки, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen, модель Touran, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_3, обємом двигуна 1968 куб. см., державний номер НОМЕР_4, що належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», ідентифікаційний код юридичної особи 36422974, індивідуальний податковий номер 13, банк: Філія «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_10», рахунок №6000, МФО банку 300379, суму штрафу в розмірі 26455 (двадцять шість тисяч чотириста пятдесят пять) гривень 00 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», ідентифікаційний код юридичної особи 36422974, індивідуальний податковий номер 13, банк: Філія «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_10», рахунок №6000, МФО банку 300379, витрати зі сплати судового збору у розмірі 7364(сім тисяч триста шістдесят чотири) гривні 34 (тридцять чотири) копійки та витрати на правову допомогу у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині вимог позовної заяви відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним, відмовити.

Зняти арешт з автомобіля марки Volkswagen, модель Touran, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_3, обємом двигуна 1968 куб. см., державний номер НОМЕР_4, накладений ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 28 листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_11