Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/1985/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Носик М.А.
Провадження № 22-ц/778/465/17 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

Спас О.В.,

Кухар С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя», про захист прав споживачів, визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Платинум Банк», ПрАТ «Ренесанс Життя»,про захист прав споживачів, визнання договору недійсним.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що у травні 2016 року вона звернулася до ПАТ «Платинум Банк» з метою отримання кредиту у розмірі 15000 грн., в результаті чого було укладено договір від 16 травня 2016 року.

Зазначає, що була позбавлена можливості ретельно вивчити умови договору, оскільки текст договору був надрукований дрібними літерами.

При укладенні кредитного договору вона повністю покладалася на роз'яснення працівника Банку, який пояснив, що у разі якщо до 14 червня 2016 року вона кредитні кошти не використає, то кредитна картка буде автоматично заблокована.

Кредитними коштами вона вирішила не користуватися, про що повідомила в усній формі працівника банку, за його порадою здійснила дзвінки на «гарячу лінію» банку, неодноразово зверталася із заявами та претензіями до відповідачів, але на даний час з рахунку відкритого у ПАТ «Платинум Банк» на її ім'я грошові кошти все ж таки були зняті за договором страхування, який вона не мала наміру укладати.

Вважає, що вона стала жертвою зловмисної домовленості посадових осіб відповідачів.

Крім того, всупереч чинного законодавства вона не була ознайомлена з правилами і умовами страхування.

Вказувала, що Банк не надав їй необхідну інформацію по договору, або ж надав її в неповному обсязі, і тим самим порушив її права, як споживача.

Враховуючи вищезазначене, вважає, що ПАТ «Платинум Банк» має відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 3000 грн.

Після зменшення позовних вимог ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу від 16 травня 2016 року, укладений між ОСОБА_4, ПАТ «Платинум Банк» та ПрАТ «Ренесанс життя»; договір визнати недійсним з моменту його укладення, застосувавши двосторонню реституцію.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн. з ПАТ «Платинум Банк».

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року в задоволенніпозову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 16 травня 2016 року Позивач з однієї сторони та Відповідач 1, Відповідач 2 з іншої сторони, уклали Кредитний договір зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу (рахунок) № 165/10114ECLKA36T11 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Банк надав Позивачу у тимчасове платне користування з цільовим використанням на купівлю товару, а Позичальник зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов'язання за даним Договором у повному обсязі. Таким чином, за вищезазначеним Кредитним договором Позивач отримала від Банку кошти, які згідно п.2.1. Кредитного договору були надані шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок № ОСОБА_6.

Згідно п.1.2. Кредитного договору за даним Договором Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: а) сума кредиту - 22 446 грн. 60 коп., б) строк кредитування - 39 платіжних періодів, в) фіксована процентна ставка за користування кредитом - 12,0000% річних, г) комісія за надання кредиту - 675 грн. 00 коп., д) комісія за обслуговування кредиту - 415 грн. 00 коп., е) цільове призначення - поточні потреби, ж) дата повернення кредиту - 12 серпня 2019 року.

На виконання ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.2.1. Постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», до підписання Кредитного договору Позичальнику було надано всю інформацію, яка передбачена вищезазначеними нормативно-правовими актами в письмовому вигляді про що Позивач поставив свій підпис в Заяві/Анкеті від 16 травня 2016 року та зазначив, що «Підписанням цієї заяви/анкети я підтверджую, що з умовами кредитування, наявними формами кредитування з описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача, перевагами та недоліками пропонованих схем кредитування, зокрема щодо можливої суми кредиту, строку, на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний, варіанти повернення, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість та умови дострокового повернення кредиту, форми та видів його забезпечення тощо. А також із орієнтованою сукупною вартістю кредиту (з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, в тому числі послуги страхування тощо), ознайомлений і ця інформація надана мені в письмовій формі».

ПАТ «Платинум Банк» належним чином виконав своє зобов'язання перерахувавши на поточний рахунок Позичальника кошти у сумі 22 446 грн. 60 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Кредитний договір був підписаний Позичальником власноруч, що підтверджує обізнаність та згоду з усіма його умовами.

Відповідно ч.1. ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст.ст.525,527 ЦК України зазначається, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Звернувшись до суду позивачка ОСОБА_4 мотивує свої вимоги щодо визнання Кредитного договору недійсним, тим, що відповідачами її ввдедено в оману щодо того, який саме договір вона вчиняє, працівниками ПАТ «Платинум Банк» було надано неправдиву, не доступну інформацію щодо правочину, лише після укладення правочину, позивачка дізналася, що між сторонами укладено не тільки договір кредитування, а ще й страхування життя (змішаний договір).

Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Суд першої інстанції розглянувши справу ,правомірно визначився тим, стороною позивача не доведено в своїй позовній заяві обставини введення ОСОБА_4 в оману. Оскільки, їй була надана можливість ознайомитися з довогором перед його підписанням, з назви якого випливає, що це Кредитний договір зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу. Договір страхування було укладено на принципах добросовісної конкуренції, адже позивачка самостійно та добровільно обрала ПрАТ «Ренесанс життя» для укладення із ним Договору страхування. Під час укладення Договору страхування позивачці було роз'яснено умови страхування, права та обов'язки, ознайомлено з Правилами страхування ПрАТ «Ренесанс життя». Крім того, позивачка ОСОБА_4 самостійно та добровільно підписувала Договір страхування. Крім того, страховий платіж за Договором страхування також було зроблено позивачкою добровільно.

У Кредитному договорі зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу, укладеному сторонами, виділено сторонами всі його істотні умови, сума кредиту, процентна ставка, суми комісій, строк перерахування коштів, порядок погашення кредиту, умови перенесення платежів, страховий тариф, страхова премія, тощо.

Окрім того, районний суд правильно визначився ,що фактично правова позиція позивача ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним, ґрунтується на її зверненнях до відповідачів з приводу відкликання та розірвання кредитного договору, і по справі відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійним та застосування двосторонньої реституції.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 рокупо цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: