Справа № 464/2086/16-ц
пр.№ 2/464/426/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі :

головуючого-судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просять: визнати за ними право власності на частку 26/50 у будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кибальчича, 7, що складається з: на другому поверсі з: житлова кімната - 18.3 кв.м (позначена у технічному паспорті 3-1), житлова кімната - 16.4 кв.м (позначена 3-2), кухня - 10.6 кв.м (позначена 3-3), ванна - 4.9 кв.м (позначена 3-4), коридор - 5.3 кв.м (позначений 3-5), кладова - 3.2 кв.м (позначена 3-6), вбиральня - 1,4 кв.м (позначена 3-7), балкон 5,3 кв.м, сходова клітка - 3,2 кв.м (позначена І), житлова кімната площею 11,6 кв.м (позначена 3-9), сходова клітка площею 2.5 кв.м (позначена І), підвал 14.7 кв.м; у спільному користуванні приміщення 0.8 кв.м. (І) 9.6 кв.м. (ІІІ), між квартирами №№ 1, 2, 3; підвал 14.7 кв.м між квартирами №№ 1, 2, 3.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що їхня частка у загальному будинку, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Кибальчича, 7, становить 26/50. Перекриття будинку між першим та другим поверхом було аварійним. А оскільки вони проживають на другому поверсі, то ними було здійснено укріплення перекриття, внаслідок якого, зокрема, було збільшено площу балкона. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що 11.12.2014 року отримала розпорядження ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради про демонтаж самочинно розширеної частини балкону. В подальшому вона звернулась до ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради із заявою про узаконення добудови балкону, на яку отримала відповідь від 20.01.2016р. №34-78, в якій надано перелік необхідних документів для узаконення розширення балкону, серед яких п. 6 згода всіх співвласників земельної ділянки. А оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 таку не надають, позивачі звернулися до суду з позовом, який просять задоволити.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_8, а також представник ОСОБА_2 ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічнівикладеним в фабулі позовної заяви.

Представники відповідача ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судовому засіданні позов заперечили, вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Ствердили, що здійснена добудова балкону є самочинним будівництвом. Зазначили, що позивачі зверталися до міжвідомчої комісії при ОСОБА_3 районній адміністрації для розгляду питання розширення балкону, однак таке не було предметом розгляду, оскільки ними не було подано документів згідно із переліком, серед яких, зокрема, завірена нотаріально або директором ЛКП згода співвласників земельної ділянки при наявності та згода сусідніх землекористувачів, у разі, якщо самовільно збудований (реконструйований) обєкт розміщений по спільній мережі, або згода власників/співвласників квартири у будинку (при необхідності).

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_12 у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, при прийнятті рішення покликається на розсуд суду.

Представники третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у судовому засіданні позов заперечили. Стверджують, що добудований балкон створює незручності третім особам у користуванні їхньою власністю, а відтак вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Третя особа ОСОБА_5 в судові засідання не з'являлась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що щодо задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_7 в судові засідання не з'являлась,хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із свідоцтва про право власності №С-01903 від 12.07.2007 року вбачається, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 володіють на праві приватної спільної сумісної власності 26/50 частинами житлового будинку, що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Кибальчича, 7, загальною площею 198, 3 кв.м, що займають такі приміщення: підвал 14, 3 кв.м, на другому поверсі: житлова кімната - 18,3 кв.м, житлова кімната - 16,4 кв.м, кухня - 10,6 кв.м, ванна - 4,9 кв.м, коридор - 5,3 кв.м, кладова - 3,2 кв.м, вбиральня - 1,4 кв.м, балкон 0,8 кв.м, сходова клітка - 2,5 кв.м, житлова кімната - 11,6 кв.м, сходова клітка - 3,2 кв.м; у спільному користуванні приміщення - 0,8 кв.м, 9,6 кв.м між квартирами №№ 1, 2, 3; підвал - 14,7 кв.м між квартирами №№ 1, 2, 3.

Наказом Управління житлово-комунального господарства ОСОБА_4 міської ради «Про зняття з балансу міської ради приватизованих житлових будинків» №60-Д від 02.12.2003 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Кибальчича,7, знято з балансу міської ради та передано власникам приватизованого житла.

Наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ОСОБА_4 міської ради «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок №7 на вул. Кибальчича» №661-ж-с від 12.07.2007 року оформлено право власності на житловий будинок №7 на вул.Кибальчича, загальною площею 198,3 кв.м в таких частках: ОСОБА_5 право приватної власності на 13/50 частин житлового будинку, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право приватної спільної сумісної власності на 11/50 частин, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 право приватної спільної сумісної власності на 26/50 частин житлового будинку, що включає, зокрема, балкон, площею 0,8 кв.м.

Згідно акту передачі житлової площі, інженерних мереж, технічної документації та прибудинкової території у власність мешканців будинків, знятих з балансу міської ради від 18.12.2003 року, у житловому будинку №7 по вул.Кибальчича, 7 визначено склад майна та здійснено його передачу у спільну власність мешканцям квартир, яких на момент передачі налічувалось: квартира №1 ОСОБА_17, квартира №2 ОСОБА_6, ОСОБА_7, квартира №2 ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_5.

Судом встановлено, що позивачі самовільно здійснили добудову до балкону, збільшивши його площу з 0,8 кв.м до 5,3 кв.м. Вказане підтверджується матеріалами справи та визнається особами, які беруть участь у справі, а відтак в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Як вбачається із листа Управління охорони історичного середовища ОСОБА_4 міської ради №04/246 від 07.02.2007 року будинок на вул.Кибальчича, 7 не є памяткою архітектури, але розташований в історичному ареалі м.Львова.

Розпорядженням ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради від 11.12.2014 року зобовязано співвласників житлового будинку на вул.Кибальчича, 7 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 демонтувати самочинно розширену частину балкона і відновити до попереднього стану самочинно демонтовані перегородки у квартирі, оскільки вказані роботи виконано без погодженої проектної документації, розрахунку несучої здатності конструкцій будинку та дозволу органу місцевого самоврядування.

Із звіту за результатами технічного обстеження будинку по вул. Кибальчича, 7 у м. Львові після влаштування балкону в квартирі №3, виконаного ОСОБА_18 (державна ліцензія на виконання спеціальних видів робіт у проектуванні АВ № 591153 від 10.08.2011 року), вбачається, що при проведенні робіт з реконструкції квартири №3 з влаштуванням балкону технічний стан будинку не погіршився, так як цілісність несучих конструкцій не порушена. Проведені роботи в квартирі №3 з влаштуванням балкону відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель і споруд, чинних будівельних норм та проекту, не створюють перешкод іншим мешканцям будинку в користуванні майном та забезпечують надійну експлуатацію будинку. Демонтажні роботи по балкону повязані з ризиком втрати несучої здатності конструкції будинку, так як конструкції балкону становлять єдине ціле з конструкціями будинку. Враховуючи термін експлуатації будинку більше 100 років існує великий ризик появи пошкоджень конструкцій при динамічних навантаженнях від розбирання балкону.

ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради №34-78 від 20.01.2016 року ОСОБА_15 повідомлено, що для розгляду питання розширення балкону на міжвідомчій комісії при ОСОБА_3 районній адміністрації їй необхідно подати документи згідно із переліком, серед яких, зокрема, завірена нотаріально або директором ЛКП згода співвласників земельної ділянки при наявності та згода сусідніх землекористувачів, у разі, якщо самовільно збудований (реконструйований) обєкт розміщений по спільній мережі, або згода власників/співвласників квартири у будинку (при необхідності).

Як вбачається із державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №648332 від 27.08.2009 року співвласниками земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Львів, вул.Кибальчича, 7, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, є: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Судом встановлено, що позивачі не могли вирішити питання узаконення збільшення площі балкону в адміністративному порядку, оскільки співвласники земельної ділянки і будинку ОСОБА_6М, ОСОБА_7 не надали згоди, яка є необхідною у такому випадку.

В процесі судового розгляду судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про зміну імені ОСОБА_14 І-СГ №019353 від 25.06.2016 року, виданого ОСОБА_3 районним у м.Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_15 змінила імя, про що 24 червня 2016 року складено відповідний актовий запис №48, а відтак її прізвище, власне імя та по батькові після державної реєстрації зміни імені «Агеєва Олена Олександрівна».

Відповідно до п.3.1 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, що затверджене рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 09.09.2011 р. № 835, визначено, що розгляд питань за фактами здійсненого самочинного будівництва об'єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснюється самочинне будівництво. Дія положення поширюється на всі підприємства, установи та організації (п.1.2 положення).

У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із положеннями статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 5 ст.376 ЦК України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

У пункті 12 даної постанови роз'яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до ч. 2 статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в адміністративному порядку вирішити спірне питання не виявилось можливим, суд приходить до переконня, що позивачами дотримана встановлена процедура визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а також що здійснена позивачами добудова не порушує прав інших осіб, а відтак позов підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст.15, 16, 321, 328, 357, 376, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частку 26/50 у будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кибальчича, 7, що складається з: на другому поверсі: житлова кімната - 18.3 кв.м (позначена у технічному паспорті 3-1), житлова кімната - 16.4 кв.м (позначена 3-2), кухня - 10.6 кв.м (позначена 3-3), ванна - 4.9 кв.м (позначена 3-4), коридор - 5.3 кв.м (позначений 3-5), кладова - 3.2 кв.м (позначена 3-6), вбиральня - 1,4 кв.м (позначена 3-7), балкон 5,3 кв.м, сходова клітка - 3,2 кв.м (позначена І), житлова кімната площею 11,6 кв.м (позначена 3-9), сходова клітка площею 2.5 кв.м (позначена І), підвал 14.7 кв.м; у спільному користуванні приміщення 0.8 кв.м. (І) 9.6 кв.м. (ІІІ), між квартирами №№ 1, 2, 3; підвал 14.7 кв.м між квартирами №№ 1, 2, 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Мичка Б. Р.