АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Компанія зі страхування життя «БРОКБІЗНЕС» про визнання незаконним наказу та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 761/31128/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3808/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Компанія зі страхування життя «БРОКБІЗНЕС» про визнання незаконним наказу та зобов'язання вчинити дії в якому, з уточненнями, просила визнати недійсним «Наказ №0412/01-к датований 04.12.2011 року «Про внесення змін та затвердження нової редакції штатного розпису «Приватного акціонерного товариства «Компанія зі страхування життя «Брокбізнес» з 04 грудня 2011 року»; зобов'язати відповідача скасувати «Наказ №0412/01-к датований 04.12.2011 року «Про внесення змін та затвердження нової редакції штатного розпису «Приватного акціонерного товариства «Компанія зі страхування життя «Брокбізнес» з 04.12.2011 року шляхом видання відповідного наказу, належним чином завірену копію з якого надати позивачу не пізніше 30 днів з моменту вступу рішення в законну силу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Компанія зі страхування життя «БРОКБІЗНЕС» про поновлення на роботі, відповідачем під час написання заперечень був складений та оформлений спірний наказ з додатком №1 до нього - «Штатний розпис». Позивач зазначала, що на момент її звільнення спірного наказу не було, він був виготовлений лише для підтвердження заперечень щодо вимог про поновлення на посаді.

На її думку, спірний наказ є недійсним, бо був складений за межами повноважень - на той момент ОСОБА_4 був звільнений та виданий наказ з порушенням чинного законодавства.

Як зазначає позивач, у грудні 2011 року та до моменту її звільнення діяв штатний розпис, затверджений наказом №0911/02-к від 09.11.2009 року із внесеними змінами наказом №2904/05-к від 29.04.2010 року і до нього 04.12.2011 року зміни не вносились включно до 04.03.2012 року, тому складений пізніше оспорюваний наказ є недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не правильно вирішив справу, оскільки в матеріалах справи містяться ряд доказів на підтвердження того, що відповідач не видавав оскаржуваний наказ 04 грудня 2011 року та ним не вносилися зміни до штатного розпису, що був введений в дію 01.05.2010р.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та просив її відхилити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 25.08.2010 року працювала у Приватному акціонерному товаристві «Компанія зі страхування життя «Брокбізнес» на посаді заступника голови правління та була 05.03.2012 року звільнена у зв'язку із скороченням чисельності працівників.

Позивач не погодилась із своїм звільненням та звернулась до суду для захисту порушеного права.

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Компанія зі страхування життя «Брокбізнес» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2012 року в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням суду зокрема встановлено, що з наказу № 2904/05-к від 29 квітня 2010 року «Про затвердження штатного розкладу» вбачається, що було затверджено новий штатний розклад, а штатний розклад затверджений Наказом № 0911/02-к від 09.11.2009 року втратив чинність в частині.

З наказу № 2508/01-к від 25 серпня 2010 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_1.» вбачається, що ОСОБА_1 було прийнято на посаду заступника Голови Правління з 25 серпня 2010 року з оплатою згідно штатного розпису з випробувальним терміном 3 місяці.

З наказу № 0412/01 -к від 04 грудня 2011 року «Про внесення змін та затвердження нової редакції штатного розкладу Приватного акціонерного товариства «Компанія зі страхування життя «БРОКБІЗНЕС» вбачається, що з 04 грудня 2011 року було введено до штатного розкладу Товариства посаду Заступника Голови Правління з продажу та операційної діяльності, 1 штатна одиниця, з посадовим окладом 8000 гривень.

З наказу № 0512/01-к від 05 грудня 2011 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_5.» вбачається, що ОСОБА_5 було прийнято на посаду Заступника Голови Правління з продажу та операційної діяльності з 05 грудня 2011 року з оплатою згідно штатного розпису.

З штатного розкладу ПрАТ «Компанія зі страхування життя «БРОКБІЗНЕС» на грудень 2011 року вбачається наявність посад Заступника Голови Правління, Заступника Голови Правління з продажу та операційної діяльності.

З наказу № 0401/01 -к від 04 січня 2012 року «Про скорочення чисельності та штату працівників і зміну організаційної структури, у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, й внесення відповідних змін до штатного розпису Приватного акціонерного товариства «Компанія зі страхування життя «БРОКБІЗНЕС», вбачається, що було скорочення штату та чисельності працівників Товариства станом на 05 березня 2012 року. Затверджено та введено в дію з 05 березня 2012 року нову організаційну структуру Товариства та затверджено і введено в дію з 05 березня 2012 року новий штатний розклад Товариства.

З наказу № 0401/02-к від 04 січня 2012 року «Про попередження про заплановане вивільнення» вбачається, що в термін до 05 січня 2012 року було наказано попередити зазначених у додатку № 1 до цього наказу працівників Товариства про заплановане вивільнення та створено комісію з вирішенням питань, пов'язаних з вивільненням і працевлаштуванням працівників Товариства.

З попередження про наступне звільнення (вивільнення) Заступника Голови Правління ОСОБА_1 вбачається, що остання була попереджена про заплановане звільнення із займаної посади за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України 05 березня 2012 року та повідомлено про відсутність в Товаристві вакантних посад.

З наказу № 0503/01-к від 05 березня 2012 року «Про звільнення ОСОБА_1.» вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено у зв'язку із скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Як зазначено в рішенні суду, суд вважав доведеною обставину скорочення чисельності та штату працівників і зміну організаційної структури, у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, що підтверджується доказами дослідженими в ході слухання справи по суті.

На погляд суду посилання позивача про те, що у Товаристві фактично не відбувалося змін в організації виробництва та праці, не ґрунтується на матеріалах справи. Дане твердження позивача спростовується поясненням представника відповідача та доказами здобутими в ході розгляду справи,

Зазначені обставини встановлені рішенням суду, а тому у відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню в даному провадженні.

Як вбачається спірним Наказом №0412/01-к від 04.12.2011 року «Про внесення змін та затвердження нової редакції штатного розпису Приватного акціонерного товариства «Компанія за страхування життя «БРОКБІЗНЕС», який підписаний головою Правління ОСОБА_4 у зв'язку з виробничою необхідністю внесено з 04.12.2011 року до штатного розпису товариства посаду Заступника Голови правління з продажу та операційної діяльності та затверджено нову редакцію штатного розпису товариства.

Як вбачається з штатного розпису ПрАТ «Компанія зі страхування життя «БРОКБІЗНЕС» на грудень 2011 року, була затверджена посада голови правління - 1 штатна одиниця, заступник голови правління - 1 штатна одиниця та заступник голови правління з продажу та операційної діяльності - 1 штатна одиниця.

Тобто в зазначеному штатному розкладі посада, яку обіймала позивач зазначена.

Наказ підписано головою правління ОСОБА_4, який на момент підписання обіймав займану посаду та у відповідності до положень п.10.4.10 Статуту має повноваження затверджувати штатний розпис і не був звільнений на момент підписання наказу, оскільки наказ про звільнення датований 28.12.2011 року, а звільнений він з 29,12.2011 року.

Крім того, як вбачається, при зверненні до Голосіївського районного суду м. Києва позивач зазначала, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки на її думку фактично на підприємстві не було проведено змін в організації виробництва та праці, а було введено нову штатну одиницю - заступник Голови правління з продажу та операційної діяльності.

Отже, як встановлено в судовому засіданні та рішенням суду, підставою для скорочення посади яку обіймала позивач був наказ від 04.01.2012 року, а не оспорюваний наказ.

Крім того, ОСОБА_1 зверталась до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про перегляд рішення від 23.10.2012 року в зв'язку з нововиявленими обставинами, проте ухвалою суду від 01.12.2014 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала від 01.12.2014 року набрала законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено того факту, що Наказ №0412/01-к був виготовлений пізніше 04.12.2011 року, позивач не надала доказів, що оспорюваним наказом порушуються її права чи інтереси та не було встановлено підстав для скасування оспорюваного наказу, позивач не посилалась на норми права, які були порушені при підписанні вказаного наказу, а судом не було встановлено їх в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, на основі наданих сторонами доказів, правильно вивчив та проаналізував наявні в матеріалах справи докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано ряд доказів на підтвердження того, що відповідач не видавав оскаржуваний наказ 04 грудня 2011 року та ним не вносилися зміни до штатного розпису, що був введений в дію 01.05.2010р., виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

В матеріалах справи міститься оспорюваний наказ № 0412/01-к від 04 грудня 2011 року «Про внесення змін та затвердження нової редакції штатного розкладу Приватного акціонерного товариства «Компанія зі страхування життя «БРОКБІЗНЕС» (том 1, а.с.128).

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З тексту наказу чітко вбачається дата його винесення - 04 грудня 2011 року, а тому посилання позивача на те, що вказаний наказ не виносився 04 грудня 2011 року є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів відхиляє і доводи апелянта про те, що дату вказаного наказу було підроблено відповідачем, оскільки доказів вказаної обставини апелянтом надано не було. Більш того, вказане є звинуваченням у злочині, а тому розгляд даного питання не входить до компетенції суду, при розгляді цивільних справ.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту та тягар доказування лежить на сторонах спору.

Вивченням матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що належних доказів та обґрунтувань свого позову, саме за тим як вимоги були пред'явлені, позивачем надано судам не було.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що не встановлено, що Наказ №0412/01-к був виготовлений пізніше 04.12.2011 року, а позивач не надала доказів, що оспорюваним наказом порушуються її права чи інтереси.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді