АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3025/16-ц Номер провадження 22-ц/786/389/17Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Абрамова П.С., Гальонкіна С.А.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 71 793 грн. 55 коп. за кредитним договором № б/н від 23.11.2007 року та судові витрати, обґрунтовуючи вимоги тим, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував в зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд неправильно застосував норми закону щодо позовної давності, не звернув уваги на те, що банком не пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії договору в 12 місяців автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії. Окрім того, суд першої інстанції неправомірно відмовив у стягненні процентів та неустойки за прострочення виконання зобов'язання у межах строку давності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у сумі 8 800 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на залишок суми заборгованості. Кінцевий термін дії кредитної картки - відповідає строку дії картки.

Судом першої інстанції встановлено, що останній платіж на виконання умов договору з повернення коштів ОСОБА_2 зробив 21 листопада 2012 року в сумі 3 547,00 грн.(а.с.6 зворот)

Згідно розрахунку Банку за станом на 31 липня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за укладеним кредитним договором становила 71 793 грн. 55 коп., з яких 6 681 грн. 63 коп. - тіло кредиту, 5 7642 грн. 83 коп. - заборгованість по сплаті процентів, 3 812 грн. 25 коп. - пеня та комісія, 250 грн. штраф (фіксована частина), 3 406 грн. 84 коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки банком не було надано доказів на підтвердження факту укладення договору про збільшення позовної давності, останній платіж відповідачем проведено 21 листопада 2012 року, сам позов пред'явлено лише 18 серпня 2016 року, позивачем пропущено строки позовної давності, про застосування яких просив відповідач, що відповідно до положень ч.4 ст.267 ЦК України є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). (а.с.10).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). (а.с.14 зворот,15).

Із заяви від 23 листопада 2007 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2, убачається, що строк дії картки, виданої останньому, становить два з половиною роки, а саме з 23 листопада 2007 року по 22 травня 2010 року. (а.с.8 зворот).

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у серпні 2016 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений до 22 травня 2010 року.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Наведена правова позиція сформульована у постанові ВСУ №6-127цс14 від 22 жовтня 2014 року.

Отже, ОСОБА_2 згідно умов укладеного договору мав погасити зобов'язання у повному обсязі до 22 травня 2010 року, відповідно у Банку з цієї дати виникло право пред'явити вимогу про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами те, що ОСОБА_2 21 листопада 2012 року, тобто у межах строку давності, здійснив платіж у рахунок погашення заборгованості, отже вчинив дію щодо визнання боргу, у зв'язку з чим строк позовної давності був перерваний і перебіг позовної давності розпочався заново - з 21 листопада 2012 року по 21 листопада 2015 року.

Платіж від 20 листопада 2013 року у сумі 03 грн. 57 коп., який значиться у розрахунку заборгованості, не є тим юридичним фактом, який свідчить про повторне переривання строку давності, оскільки згідно витребуваних судом першої інстанції документів ОСОБА_2 такий платіж не здійснював, а його бездіяльність (наприклад, не оспорювання цього платежу або ж, можливо, безспірного списання цієї суми з інших рахунків належних йому) не є підставою для переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій. Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності

Доводи Банку щодо його права на стягнення нарахованих відсотків та неустойки є наслідком неправильного розуміння правової природи інституту позовної давності та суперечать фактичним обставинам і правовим висновкам Верховного Суду України, на які зроблене посилання в апеляційній скарзі.

Отже, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: П.С. Абрамов

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов