Справа № 513/1158/16-ц
Провадження № 2/513/108/17
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., секретаря Златіної О.І., за участю: представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього заборгованість у загальній сумі 34052,96 гривень, оскільки відповідач не виконує умови кредитного договору № б/н від 22 травня 2013 року, укладеного між ними, про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.114).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 позов не визнали, заявили про застосування строку позовної давності та просили відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Послались на те, що позивачем пропущено як трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, так і однорічний строк позовної давності за вимогами про стягнення пені. Згідно довідки про рух по рахунку за кредитною карткою видача готівки була здійснена в період з 07 липня 2013 року по 08 липня 2013 року. Вважають, що саме з 08 липня 2013 року починається перебіг трирічного строку позовної давності щодо стягнень заборгованості за кредитним договором. Позовна заява була подана до суду 21 жовтня 2016 року, тобто після спливу строку позовної давності. Окрім того, у 2013-2014 роках ОСОБА_2 працював слюсарем в Саратському ВАТ "Ремонтно-транспортне підприємство", де невстановленими особами у нього була вкрадена його кредитна картка. Раніше він не звертався із заявою про крадіжку, бо думав, що злочинці не зможуть зняти грошові кошти з картки. Слідчим відділенням Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області до ЄРДР внесена заява ОСОБА_3 про викрадення у нього кредитної картки невстановленими особами за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. На теперішній час проводиться розслідування, особи, які вчинили злочин не встановлені (а.с. 121-123).

Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики.

Частина 1 ст.1048 ЦК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно договору № б/н від 22 травня 2013 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приват Банк" та відповідачем, останній отримав кредит в сумі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-33).

Відповідач погодилась з тим, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

З довідки ПАТ КБ «Приват Банк» вбачається, що 22 травня 2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір б/н , за яким було надано кредитну картку № 195563, дата відкриття: 22 травня 2013 року, термін дії: квітень 2017 року (а.с. 80).

Ч.1 ст.634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ПАТ "КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язався на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6). Таким чином, у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України прийняті на себе зобовязання не виконав.

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 30 вересня 2016 року у відповідача існує заборгованість за кредитним договором.

Дана заборгованість виникла у звязку з несплатою ним поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним, строк сплати яких відповідно до умов договору б/н від 22 травня 2013 року до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин 1,5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 квітня 2016 року у справі 6-2520цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність (ст. 257 ЦК України) за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як видно з розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом в сумі 2757,57 гривень виникла у відповідача 30 квітня 2014 року, щомісячний поточний платіж із погашення заборгованості він повинен був здійснити до 25 травня 2014 року, тому саме з цієї дати починається перебіг позовної давності. З позовом до суду позивач звернувся 09 листопада 2016 року (а.с.2), тобто у межах трирічного строку позовної давності.

Враховуючи вище викладене, суд вважає безпідставними ствердженнями відповідача та його представника відповідача про те, що у задоволенні позову належить відмовити у зв'язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності.

Частиною 2 ст.261 ЦК України визначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Як видно з розрахунку заборгованості, пеня в сумі 3431,32 гривні нарахована позивачем за період з 01 листопада 2013 року по 30 вересня 2016 року, тобто майже за три роки.

Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача в частині застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені та комісії, і приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути пеню та комісію, нараховані за один рік, тобто за період з 30 вересня 2015 року по 30 вересня 2016 року, що складає 1200 гривень (3431,32 грн. - 2231,32 грн.).

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у сумі 31821,64 гривні, з яких: заборгованість за кредитом 2757,57 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 25766,31 гривня; заборгованість за пенею 1200 гривень; штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень фіксована частина; 1597,76 гривень процентна складова.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача та його представника про крадіжку кредитної картки відповідача у 2013-2014 роках з наступних підстав. З витягу з кримінального провадження № 0000195 вбачається, що 19 квітня 2017 року слідчим було внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 та зазначено, що на початку січня 2017 року не встановлена особа шляхом вільного доступу з Саратського ВАТ «Ремонтно-транспортне підприємство», яке розташоване в смт. Сарата Одеської області, вул. І.Ліндла таємно викрала кредитну картку ПАТ КБ «Приват Банк» на імя ОСОБА_2 (а.с. 87). В постанові про визнання ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000195 також зазначено, що злочин скоєно на початку січня 2017 року (а.с.88).

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 1378 гривень (а.с.1).

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 33199 гривень 64 копійок (31821,64 грн. + 1378 грн.).

Керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054, 256,257, 267 ЦК України, ст.ст.3-8, 10, 11, ч.1, 2 ст.209, ст.т.212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КК № 569660, виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 29 січня 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, , на рахунок № 3111 у ПАТ КБ "ПриватБанк", заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 травня 2013 року в загальній сумі 31821 (тридцять одна тисяча вісімсот двадцять одна) гривня 64 копійки, з яких: заборгованість за кредитом 2757,57 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 25766,31 гривня; заборгованість за пенею 1200 гривень; штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень фіксована частина; 1597,76 гривень процентна складова; та судові витрати у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень, а всього 33199 (тридцять три тисячі сто дев'яносто дев'ять) гривень 64 копійки.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька