Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/238/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Терновенко А. В.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

24.01.2017Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді Кіселика С.А.

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В. ,

за участі секретаря судового засідання Постоєнко А.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2016 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Хащуватської сільської ради, ОСОБА_3, третя особа відділ Держкомагенства України в Гайворонському районі, реєстраційна служба Гайворонського РУЮ про визнання протиправними дій Хащуватської сільської ради Гайворонського району, визнання права на користування суміжною земельною ділянкою 0,02 га та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Хащуватської сільської ради, ОСОБА_3 третя особа відділ Держкомагенства України в Гайворонському районі, реєстраційна служба Гайворонського РУЮ про визнання протиправними дій Хащуватської сільської ради Гайворонського району, визнання права на користування суміжною земельною ділянкою 0,02 га та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що згідно договору довічного утримання від 29.09.1995 року її рідна матір, ОСОБА_4, передала їй у власність житловий будинок по вул. АДРЕСА_1, який належав їй на підставі свідоцтва про право власності № 169 від 07.09.1995 року. З копій погосподарських книг Хащуватської сільської ради вбачається, що з 1958 року у користуванні ОСОБА_4 перебувала земельна ділянка площею 0.25 га, яка була суміжною із земельною ділянкою її батька і її діда ОСОБА_5 площею,0.22 га.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину від 21.08.1973 року, її мати ОСОБА_4, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав її батькові ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1

З 1973 по 1976 роки за ОСОБА_4 рахувалися у по господарських книгах Хащуватської сільської ради дві земельні ділянки 0.25 га та 0.22 га, які чомусь не були об'єднані Хащуватською сільською радою в одну площу, адже ці земельні ділянки протягом багатьох років були в натурі (на місцевості) єдиною площею, розміром 0.47 га.

Згідно Рішення правління колгоспу від 17.03.1976 року ОСОБА_4 зменшено присадибну земельну ділянку на 0.10 га, протокол № 6.

Вказана земельна ділянка, площею 0.10 га була передана відповідачу ОСОБА_3 під забудову садиби по АДРЕСА_2. Крім того, 0,08 га землі було вилучено ОСОБА_7

Таким чином, всього вилучено у її матері 0.18 га землі з площі 0.25 га, що за мінусом 0.18 га становить 0.07 га. Тобто їй в користування повинна залишитись земельна ділянка площею 0.22 га та земельна ділянка площею 0.07 га.

Просила визнати протиправними дії Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області при внесенні до господарських книг сільради відносно будинковолодіння ОСОБА_4 АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 АДРЕСА_2 недостовірних записів щодо зміни розмірів площ земельних ділянок та вилучення у ОСОБА_4 0.02 га присадибної ділянки і передачі їх ОСОБА_3

Зобов'язати Хащуватську сільську раду надати їй дозвіл на приватизацію 0.02 га земельної ділянки, яка належала її покійній матері ОСОБА_4 станом на 1976 рік.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0.12 га від 15.07.2011 року, який виданий на підставі скасованого 04.03.2011 року Рішення сесії від 18 травня 2010 року № 910 Хащуватської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Стягнути судові витрати.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2016 рокув позові ОСОБА_2 до Хащуватської сільської ради, ОСОБА_3, третя особа відділ Держкомагенства України в Гайворонському районі, реєстраційна служба Гайворонського РУЮ про визнання протиправними дій Хащуватської сільської ради Гайворонського району, визнання права користування суміжною земельною ділянкою 0,02 га та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції і просить ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, оскільки дане рішення є неправильним та прийнятим в супереч вимогам чинного законодавства, не містить відповіді по суті позову та є порушенням права на правосуддя.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела факт порушення її прав на землю внаслідок приватизації ОСОБА_3 належної йому присадибної земельної ділянки та отримання державного акту на право приватної власності на землю.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для його скасування апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений ч.2ст.16 ЦК.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

Встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання від 9.09.1995 року, укладеного із своєю матір"ю ОСОБА_4, набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, у договорі не зазначена.

Згідно погосподарської книги до якої виписувались данні з п'ятого розділу земельнокадастрових книг, до розділу «земля, що знаходиться у особистому користуванні господарства», за адресою АДРЕСА_1 з 01 січня 1974 року по 01 червня 1975 року рахувалось 0,21 га землі; з 01 червня 1974 року по 01 червня 1976 року - 0,25 га землі; з 01 червня 1976 року по 1992 рік - 0,15 га землі; у 1992 та 1993 роках - 0,21 га землі, а з 1994 року - 0, 22 га землі ( а.с.198 - 204 т.1). Будь яких правовстановлюючих документів щодо права власності або користування земельною ділянкою ОСОБА_2 за цією адресою немає. Державний акт на право власності на земельну ділянку вона не отримала. Даних щодо наявності за даним господарством будь яких інших ділянок землі матеріали справи не містять.

Відповідно до архівної довідки (а.с. 9 т.1) зменшення присадибної земельної ділянки з червня 1976 року відбулось на підставі рішення засідання правління колгоспу «Україна» від 17 березня 1976 року.

Будь яких документів щодо підстав збільшення земельної ділянки у 1992 та 1994 роках матеріали справи не містять.

В своїх запереченнях на позов (а.с. 77 т. 1) сільський голова зазначив, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності і згідно запису у погосподарських книгах має площу 0,22 га. При розгляді заяви ОСОБА_2 щодо надання їй земельної ділянки в приватну власність, не однократними засіданнями комісії при виконкомі сільської ради по земельних спорах було встановлено, що фактично земельна ділянка має більший розмір на 0,02 га.

Земельна ділянка, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі державного акту серії НОМЕР_1 площею 0,12 га, розташована по АДРЕСА_2 є суміжною із земельною ділянкою, яка належить позивачці.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1ст.12 ЦК України). Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.1ст.13 ЦК).

Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявивши вимоги про: визнання противоправними дій Хащуватської сільської ради Кіровоградської області при внесенні до погосподарських книг сільради даних відносно будинковолодіння ОСОБА_4 АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 АДРЕСА_2 недостовірних записів щодо зміни розмірів площ земельних ділянок вилучених у ОСОБА_4 0,02 га присадибної земельної ділянки і передачі її ОСОБА_3; зобов'язання Хащуватської сільської ради надати позивачці дозвіл на приватизацію 0,02 га земельної ділянки, яка належала її покійній матері ОСОБА_4 станом на 1976 рік; визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.12 га, який виданий ОСОБА_3 на підставі скасованого рішення сільської ради, позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що фактичний розмір належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_1 є меншим, ніж зазначено у рішенні виконавчого комітету Хащуватської сільської ради від 16 грудня 1997 року (а.с. 21 т. 1), тобто меншим ніж 0,22 га, а також того, що таке зменшення розміру або зміна конфігурації належної їй земельної ділянки відбулося саме за рахунок захвата її земельної ділянки відповідачем.

Отже, оскільки позивачка не надала належних та допустимих доказів ( ст.ст.58,59 ЦПК України) належності їй на законних підставах земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 площею більшою за 0,22 га, доказів того, що фактична площа належної їй земельної ділянки є меншою, ніж 0,22 га, а якщо так, то докази того, що збільшення земельної ділянки ОСОБА_3, з 0,10 га до 0,12 га, відбулося за рахунок належної їй земельної ділянки, відсутні підстави для визнання державного акта на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_3, недійсним із заявлених підстав, оскільки даним державним актом, яким визначено розміри суміжної із господарством позивача, земельної ділянки права позивача не порушуються. А відповідно до положень ст.. 3 ЦПК України захисту підлягає лише порушене, оспорювань або не визнане право.

Саме таких висновків дійшов суд першої інстанції, відмовляючи позивачці у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цього висновку, оскільки не містять посилань на обставини, які б доводили факт порушення прав позивачки на належну їй земельну ділянку, розміром 0.22 га або порушення її законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді: Т.М. Авраменко

Л.В. Суровицька