Справа №173/1448/17
Провадження №2/173/842/2017
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
Розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором безпроцентної позики,-
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідно до договору позики від 09.04.2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути йому за першою вимогою. Про що було складено відповідну розписку. На початку 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути йому суму позики, проте відповідач зобовязання не виконав, що і стало підставою звернення до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що відповідно до договору позики від 09.04.2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США та відповідач зобовязався повернути їх за першою вимогою позивача.
Передача грошей відбулась 09.04.2015 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачем ОСОБА_2
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості.
Таким чином судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики грошових коштів.
Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мініму доходів громадян.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
На підтвердження зобов'язань з позики між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в письмовій формі та відповідач ОСОБА_2 власноручно написав позивачеві розписку від 09.04.2013 року, якою підтвердив факт отримання грошових коштів. Тобто договір укладений з дотриманням вимог ст. 1047 ЦК України в належній формі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться
Як встановлено в судовому засіданні позивач свої обов'язки за договором позики виконав належним чином та передав відповідачеві в борг грошову суму 3000 дол. США, що підтверджується копією розписки.
Згідно з умовами договору ОСОБА_2 мав повернути борг ОСОБА_1 за його вимогою. Тобтро строк виконання зобовязання за згодою сторін був визначений моментом предявлення вимоги позикодавцем позичальнику.
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що відповідач взяті на себе обов'язки належним чином не виконав, в строк, визначений умовами договору суму позику позивачеві не повернув.
Тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 3000 дол. США.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Дана сума, на думку суду, і підлягає стягненню з відповідача як сума основного боргу.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі та відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові по сплаті судового збору в сумі 780 грн.
Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором безпроцентної позики - задовольнити
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 780 грн.
Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем протягом десяти днів з моменту його отримання шляхом подачі заяви про його скасування до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, та/або заяви про скасування заочного рішення, якщо така скарга та/або заява подані не були. У випадку подання апеляційної скарги, та/або заяви про скасування заочного рішення, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, та/або перегляду заочного рішення судом, який його постановив, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.