Провадження №2/193/572/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

27 грудня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді: Кащука Д.А.

при секретарі: Кіріченко І. О.

за участі позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок зіткнення транспортних засобів, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2017 року о 10 год. 30 хв. позивач автомобілем марки Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_1 зупинився на обочині дороги поблизу житлового будинку № АДРЕСА_1.

Зазначає, що біля вказаного будинку в цей час знаходився трактор МТЗ-82 з навісним агрегатом (плуг), який в цей день проводив оранку на земельних ділянках (паях) його батьків, під керуванням ОСОБА_2, та який здійснював заливку дизельного палива в трактор.

Посилається на те, що після заправки трактора відповідач став рухатись трактором МТЗ- 82 з навісним агрегатом (плугом) заднім ходом не переконавшись, що даний маневр буде безпечний та допустив наїзд на стоячий автомобіль Toyota Camry, реєстраційний НОМЕР_1, в результаті чого навісним агрегатом (плугом) завдав механічні пошкодження заднього правого бампера вказаного транспортного засобу.

Стверджує, що після завдання автомобілю механічних пошкоджень, а позивачу матеріальної шкоди, ОСОБА_2 свою провину в завданні матеріальної шкоди на місці події визнав в повному обсязі, запропонував вирішити це питання мирним шляхом після проведення позивачем автотоварознавчого дослідження для визначення завданих збитків. Зазначає, що ОСОБА_2 погодився поїхати разом із позивачем до автотоварознавчого експерта. Але пройшло три дні і відповідач перестав з позивачем спілкуватись та відмовився від відшкодування матеріальних збитків, які були ним завдані.

08 серпня 2017 року позивач звернувся до Софіївського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНИ в Дніпропетровській області в якій повідомив про дорожньо-транспортну пригоду без постраждалих. Після проведеної перевірки інспектором Софіївського ВП Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Біленко В.В. висновком від 22 серпня 2017 року перевірку по факту заяви позивача було закінчено а матеріали списані до справи.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальні збитки в сумі 3 694 гривень 47 коп. за пошкодження автомобіля марки Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_1, сплачені послуги банку АТ «РАйффайзен Банк Аваль» в сумі 30,00 гривень, витрати на бензин для поїздок до суб'єкту оціночної діяльності в сумі 969,92 гривень, а також просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору за матеріальний позов в сумі 640 гривень та витрати за висновок експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 850 гривень.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі, як обгрунтований та підтверджений поданими доказами.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, в судове засідання не з`явився, позовні вимоги по суті не оспорив, лише 29.11.2017 року через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просив суд розгляд справи відкласти до 20.12.2017 року, в зв`язку з тим, що відповідач згідно поданої заяви мав бажання залучити до розгляду справи свого представника-адвоката. Судом для надання можливості відповідачу забезпечити його право на участь представника у справі, розгляд вказаної справи було відкладено на 19.12.2017. В подальшому, в судові засідання 19.12.2017 та 27.12.2017 відповідач свого представника для участі у справі не залучив, у вказані засідання не з`явився, будь-яких доказів та пояснень стосовно обставин справи на розгляд суду не надав.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обовязковою для усіх суб`єктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 по суті заданих питань під присягою повідомив, що проживає у АДРЕСА_1. 05.08.2017 до нього під`їхав його знайомий ОСОБА_1 на автомобілі Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_1, оскільки зберігав у нього в гаражі дизельне пальне. Біля вказаного будинку в цей час знаходився трактор МТЗ-82 з навісним агрегатом (плуг), який в цей день проводив оранку на земельних ділянках (паях) позивача, під керуванням ОСОБА_2, який здійснював заливку дизельного палива в трактор. Розрахувавшись за оранку земельної ділянки з відповідачем, позивач перегнав свій транспорний засіб і поставив його позаду трактора з метою звільнити дорогу для руху трактора. Стверджує, що після заправки трактора відповідач став рухатись трактором МТЗ- 82 з навісним агрегатом (плугом) чомусь заднім ходом і не переконавшись, що даний маневр буде безпечний, допустив наїзд на стоячий автомобіль Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, в результаті чого навісним агрегатом (плугом) автомобілю завдав механічні пошкодження заднього правого бампера. Після пошкодження автомобіля, відповідач не зупиняючись почав рухатись далі, а вони разом з позивачем його наздогнали та перегородили йому шлях. Зазначає, що вийшовши з трактора, ОСОБА_2 свою провину в завданні матеріальної шкоди на місці події визнав в повному обсязі, оскільки вони з позивачем є кумами, запропонував вирішити це питання мирним шляхом після проведення позивачем авто товарознавчого дослідження для визначення завданих збитків та обіцяв розрахуватись за завдану шкоду через декілька днів.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом достовірно встановлено, що відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого 24 квітня 2015 року Центром ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, позивач є власником автомобіля марки Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, наданих позивачем та свідком пояснень, ОСОБА_1 дорожньо-транспортну пригоду у встановленому порядку не оформив, в зв`язку з тим, що з відповідачем вони є кумами, мали на той час добрі відносини, а також зважаючи на ті обставини, що відповідач визнав та зобов`язався відшкодувати завдану матеріальну шкоду позивачу.

Після відмови відповідача відшкодувати завдані збитки, 08 серпня 2017 року позивач звернувся до Софіївського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області в якій повідомив про дорожньо-транспортну пригоду без постраждалих. Після проведеної перевірки інспектором Софіївського ВП Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Біленко В.В. висновком від 22 серпня 2017 року перевірку по факту заяви позивача було закінчено, оскільки відповідач ухилявся від надання будь-яких пояснень та не відчиняв двері по місцю свого проживання, а матеріали списані до справи (а.с.5).

09 вересня 2017 року на ім'я ОСОБА_2 позивачем було направлено повідомлення про проведення 12.09.2017 року огляду пошкодженого автомобіля марки Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_1. ОСОБА_2, отримавши повідомлення на огляд експертом транспортного засобу, до автотоварознавчої експертизи не з'явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д17/09/17 від 18 вересня 2017 року сума матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля марки Toyota Camry, реєстраційний № НОМЕР_1 , в цінах на дату 12.09.2017 року складає 3 094 гривень 47 копійок (а.с.12-34).

Як вбачається із квитанції №040161 від 08.09.2017 року за проведення експертного дослідження автомобіля Toyota Camry, 2007 р.в., реєстраційний № НОМЕР_1 було сплачено кошти у розмірі 850,00 грн.. Крім того, як вбачається із фіскальних чеків №1115 та №9320 ПАТ "Укрнафта" позивачем також витрачено пальне для поїздок до суб`єкта оціночної діяльності на загальну суму 969,92 грн. (а.с.11).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що загальна сума матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу відповідачем та підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №Д17/09/17 від 18 вересня 2017 року становить 3694,47 грн..

У відповідності зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку.

У відповідності зі ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача та допитом свідка, у позивача ОСОБА_1 груба необачність, що була причиною виникнення або збільшення матеріальної шкоди, передбачених ст. 1193 ЦК України, а також вина в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відсутня.

Відповідно до ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем своїми діями завдано матеріальної шкоди позивачу та пошкоджено транспортний засіб позивача Toyota Camry, 2007 р.в., реєстраційний № НОМЕР_1, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та поданими доказами, тому підлягають задоволенню, а зважаючи на те, що вказана шкода відповідачем в самостійному порядку не відшкодована, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 3694,47 грн., а також вартість витраченого пального для поїздок до суб`єкта оціночної діяльності в сумі 969,92 грн..

Згідно вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Заявлені позивачем до стягнення 30,00 грн. оплати за квитанцію банківській установі за сплату судового збору не є судовими витратами в розумінні ст.133 ЦПК України, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 133 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволенних позовних вимог в розмірі 636,54 грн., а також витрати позивача по проведенню експертного автотоварознавчого дослідження №Д17/09/17 від 18 вересня 2017 року автомобіля Toyota Camry, 2007 р.в., реєстраційний НОМЕР_1, які згідно квитанції №040161 від 08.09.2017 року складають 850,00 грн..

Керуючись ст.ст.22,1166,1187,1188 ЦК України, ст.ст.4,12,13,81,141,263-265,354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 3 694 (три тисячі шістсот дев'яносто чотири) гривні 47 копійок за пошкодження автомобіля Toyota Camry, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на бензин для поїздок до суб'єкта оціночної діяльності у розмірі 969 (дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 92 копійки .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 636 (шістсот тридцять шість) гривень 54 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за оплату за висновок експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Д.А.Кащук