РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/1961/17

Провадження № 2/414/533/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря Нагорянської О.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Кремінської міської ради Луганської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вказавши третьою особою Виконавчий комітет Кремінської міської ради Луганської області, з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком, посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.08.1997 позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Луганська область, м. Кремінна, пров. Бульварний, 1. У зазначеному будинку також зареєстровані відповідачі його колишня дружина ОСОБА_2 та повнолітня донька ОСОБА_3 У вказаному будинку відповідачі не проживають більше року. Так, ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_3 проживає у м. Київ за місцем навчання.

Особистих речей і майна відповідачів у належному позивачеві будинку немає, а знятися з реєстрації добровільно вони відмовляються з невідомих позивачу підстав, у звязку з чим він вимушений платити за них комунальні платежі (газопостачання та послуги ЖЕКу) і не має можливості отримати субсидію.

У звязку з цим позивач вважає, що відповідачі перешкоджають здійсненню його права щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном, а тому він просив суд визнати їх такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком.

В судовому засіданні позивач підтримав викладені у позові обставини та заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Також позивач зазначив, що не вважає за доцільне перебування у його будинку відповідачів після розірвання його шлюбу зі ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2, яка також є представником за довіреністю відповідача ОСОБА_3, в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні та пояснила, що вказаний житловий будинок є спірним, оскільки в Кремінському районному суді в даний час розглядається цивільна справа за її позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, провадження в якій зупинено до проведення експертизи. Свої речі із вказаного будинку вона повністю не вивезла, а лише забрала речі особистого вжитку, оскільки були побоювання щодо знищення цих речей позивачем. Так, з 29.10.2016 позивач змінив всі замки в будинку і перешкоджає відповідачам у проживанні в ньому. Їх донька ОСОБА_3 не має у власності будь-якого нерухомого майна, де б вона мала змогу зареєструватися. Посилання позивача на те, що він вимушений платити за відповідачів комунальні послуги ОСОБА_2 вважає необґрунтованими, оскільки будинок є приватною власністю та не обслуговується ЖЕКом, на всі інші види житлово-комунальних послуг встановлені лічильники, а отже позивач сплачує за комунальні послуги виключно в межах показників цих лічильників, якими він користується одноособово. У рішенні суду про розірвання їх шлюбу вказано, що вони припинили шлюбні стосунки 29.10.2016, до цього часу вони проживали разом, а отже посилання позивача на те, що вони не проживають за вказаною адресою більше року також не відповідають дійсності. Крім того, позивачка зазначила, що реєстрація відповідачів у вказаному будинку жодним чином не позбавляє позивача права та можливості оформити субсидію.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області, в судове засідання не зявився, надав заяву за підписом секретаря міської ради ОСОБА_4, в якій просив розглянути справу за відсутності повноважного представника третьої особи.

Заслухавши сторони, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 серпня 1997 року, виданого державним нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 є власником жилого будинку з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, пров. Бульварний, 1, в якому він зареєстрований з 07.01.1986 (а.с. 4-5, 6).

З 13 серпня 1997 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Корсун) ОСОБА_6, який було розірвано за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 16 грудня 2016 року у справі № 414/2290/16-ц (провадження № 2/414/697/2016). Із вказаного рішення вбачається, що сторони з 01.11.2016 припинили шлюбні відносини у звязку із різними поглядами на життя та втратою почуттів один до одного. На час розгляду справи між сторонами склалися неприязні стосунки, згідно з витягом з ЄРДР ОСОБА_2 02 грудня 2017 року зверталася до Кремінського ВП ГУНП із заявою про заподіяння їй матеріальної шкоди ОСОБА_1 (а.с. 7).

Із довідки за № 3666 від 31.07.2017, виданої Виконавчим комітетом Кремінської міської ради Луганської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. За цією адресою, крім нього, також зареєстрована ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка не має іншого майна у власності, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.10.2017 (а.с. 8, 31).

Відповідно до акту обстеження соціально-побутових умов проживання від 01.08.2017, підписаного депутатом міської ради ОСОБА_7, а також сусідами ОСОБА_8 та ОСОБА_9, позивач ОСОБА_1 фактично проживає за вказаною адресою один (а.с. 9), що підтвердила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2

Позивач також надав суду розрахункові книжки, квитанції та податкове повідомлення на своє імя, що свідчать про сплату ним податків та житлово-комунальних послуг за будинок за вказаною адресою (а.с. 37-50).

Отже, судом було встановлено, що відповідачі набули право користування вказаним житловим будинком в якості членів сімї власника житла на підставі ст.ст. 29, 405 Цивільного кодексу України, що не заперечувалося в судовому засіданні самим позивачем.

Права членів сімї власника на користування житловим приміщенням врегульовані ст. 405 ЦК України та ст. 156 Житлового кодексу України, відповідно до вимог яких члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону та в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

У ч. 2 ст. 64 ЖК України зазначається, що до членів сімї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сімї має також і особа, яка перестала бути членом сімї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла може бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин.

Отже, збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем у будь-якому випадку прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.

З листопада 2016 року відповідач ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 не проживають за місцем реєстрації у зазначеному будинку внаслідок сімейного конфлікту між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем, який триває до цього часу, створення останнім перешкод у користуванні відповідачами цим житлом, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами (зокрема, рішення суду про розірвання шлюбу) та поясненнями сторін, які не заперечували існування між ними конфлікту з моменту розірвання шлюбу та претензій один до одного, в тому числі з приводу вказаного будинку.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2 вже не підтримує сімейні відносини з позивачем, не позбавляє відповідачів права на користування належним позивачу будинком, оскільки таке право виникло в них ще до припинення сімейних відносин на підставі ст. 405 ЦК України.

Доказів, які б свідчили про добровільне, безпричинне непроживання відповідачів у належному позивачу будинку, розташованому за адресою: Луганська область, м. Кремінна, пров. Бульварний, 1, понад встановлений ст. 405 ЦК України строк позивачем суду надано не було.

За таких обставин, підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням згідно з діючим законодавством відсутні, а отже суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Кремінської міської ради Луганської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 17 листопада 2017 року.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Г. Безкровний