У х в а л а

іменем україни

18 жовтня 2017рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Бистрецької сільської ради Верховинського районну Івано-Франківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Верховинський районний відділ Держземагенства у Івано-Франківської області, Верховинський районний виробничий відділ Івано-Франківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання незаконними та скасування рішень Бистрецької сільської ради Верховинського районну Івано-Франківської області, державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів купівлі-продажу земельних ділянок, повернення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні землею за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Бистрецької сільської ради від 17 травня 2007 року у приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 передані земельні ділянки відповідно площею 0,2332 га та 0,2244 га, розташовані у АДРЕСА_1.

За договорами купівлі-продажу від 3 жовтня 2007 року та від 26 жовтня 2007 року вказані земельні ділянки відчужені ОСОБА_6

22 лютого 2008 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,10 га у АДРЕСА_2 для індивідуального дачного будівництва.

Проте виявилось, що земельні ділянки, отримані ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а згодом відчужені ОСОБА_6, накладаються на належну йому земельну ділянку.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 протиправно заволоділа частиною належної йому земельної ділянки, чим обмежила його у здійсненні права власності, просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Бистрецької сільської ради від 17 травня 2007 року про передачу ОСОБА_5 в приватну власність земельної ділянки площею 0,2332 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1;

- визнати незаконними та скасувати рішення Бистрецької сільської ради від 17 травня 2007 року про передачу ОСОБА_4 в приватну власність земельної ділянки площею 0,2244 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1;

- визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2332 га серії НОМЕР_2, виданий 6 червня 2007 року ОСОБА_5 (кадастровий № НОМЕР_1, що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 78);

- визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2244 га серії НОМЕР_3, виданий 6 червня 2007 року ОСОБА_4 (кадастровий номер НОМЕР_4, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 76);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2332 га, укладений 3 жовтня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івасик Ю.Ю.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2244 га, укладений 26 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івасик Ю.Ю.;

- витребувати від ОСОБА_6 на його користь земельну ділянку площею 0,10 га в АДРЕСА_2, призначену для індивідуального дачного будівництва (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5);

- зобов'язати Верховинський районний виробничий відділ Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного «Кадастру» виправити помилки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) його земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до державного акта серії НОМЕР_6, виданого 22 серпня 2008 року, на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,10 га в АДРЕСА_2, призначеної для індивідуального дачного будівництва.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 8 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Бистрецької сільської ради від 17 травня 2007 року про передачу ОСОБА_5 в приватну власність земельної ділянки площею 0,2332 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнано незаконними та скасовано рішення Бистрецької сільської ради від 17 травня 2007 року про передачу ОСОБА_4 в приватну власність земельної ділянки площею 0,2244 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2332 га серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_5 (кадастровий № НОМЕР_1, що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 78).

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2244 га серії НОМЕР_3, виданий ОСОБА_4 (кадастровий номер НОМЕР_4, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 76).

Зобов'язано Верховинський районний виробничий відділ Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного «Кадастру» виправити помилки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) ОСОБА_3 земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до державного акта серії НОМЕР_6, виданого йому 22 серпня 2008 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,10 га в АДРЕСА_2, призначеної для індивідуального дачного будівництва.

У задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та витребування земельної ділянки відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2016 року рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 8 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що придбані ОСОБА_6 за договорами купівлі-продажу земельні ділянки накладаються на земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_3, отже це порушує його права як власника земельної ділянки.

Однак з таким висновком суду обґрунтовано не погодився апеляційний суд.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків згідно зі ст. 152 ЗК України може власник земельної ділянки або землекористувач.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При цьому згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України саме на позивача покладено процесуальний обов'язок довести обставини позову, зокрема, порушення його прав оскаржуваними рішеннями.

Разом з тим у ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Бистрецької сільської ради від 30 березня 2004 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_2.

Рішенням Бистрецької сільської ради від 9 серпня 2007 року ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_2, а 22 лютого 2008 року йому видано державний акт серії НОМЕР_6 на право приватної власності на земельну ділянку та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 15.

Також встановлено, що на підставі рішення Бистрецької сільської ради від 17 травня 2007 року ОСОБА_5 6 червня 2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2332 га в АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2244 га в АДРЕСА_1.

Як правомірність вказаного рішення Бистрецької сільської ради, так і правомірність землевпорядної документації, зокрема, проектів відведення земельних ділянок, на підставі яких видано державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, під час розгляду справи не спростовано.

За повідомленням Головного управління земельних ресурсів у Івано-Франківській області за № 02-11/691 від 9 жовтня 2013 року, земельна ділянка ОСОБА_4 за місцем знаходження відповідає індексно-кадастровій карті та публічно-кадастровій карті України, а земельну ділянку ОСОБА_3 неможливо нанести на індексно-кадастрову карту, так як ділянка не відповідає своїм координатам, тому вона не має свого правильного місця розташування.

Відповідно до листа Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області № 0152 від 19 грудня 2014 року, у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 відсутній каталог координат земельної ділянки, а при перевірці виявлено, що координати меж поворотних точок ділянки невірно визначені і не відповідають її дійсним межам в натурі.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 набули право власності на земельні ділянки 6 червня 2007 року, тобто до отримання ОСОБА_3 20 лютого 2008 року державного акта на право власності на земельну ділянку, немає підстав вважати, що право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку порушено відповідачем ОСОБА_6, яка придбала земельні ділянки за належно оформленими договорами купівлі-продажу від 3 жовтня 2007 року та від 26 жовтня 2007 року.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем порушень його прав як власника на момент отримання ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 земельних ділянок у власність.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, апеляційний суд правильно застосував правові норми та ухвалив законне рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду та зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Є.П.Євграфова О.І.Євтушенко С.О.Карпенко Г.І.Мостова