РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Гончаровій К.Ю.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, суд,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 із позовом до КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, який було уточнено. У позовній заяві зазначено, що 12 листопада 2014 року ОСОБА_1, була прийнята на роботу до КЗ «Василівський історико-культурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради па посаду сторожа. Відповідно до посадової інструкції сторожа, затвердженої в.о. директором КЗ «ВІКМЗ «Садиба Попова» ОСОБА_6 від 20 жовтня 2011 року, ІНФОРМАЦІЯ_1, без вимог до стажу роботи. З даною посадовою інструкцією ОСОБА_1 була ознайомлена 11 листопада 2014 року. При виконанні службових обов'язків за весь час роботи жодних зауважень до ОСОБА_1 не було. 05 липня 2016 року в КЗ ««Василівський історико-культурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР був створений профспілковий комітет, головою якого було обрано ОСОБА_1 06 липня 2016 року ОСОБА_1 повідомлена про заплановане вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників КЗ ««Василівський історико-культуриий музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, яке відбудеться 06 вересня 2016 року. З 05 липня 2016 року і до 06 вересня 2016 року ОСОБА_1 не отримувала жодної пропозиції від керівництва КЗ «ВІКМЗ «Садиба Попова» щодо зайняття іншої посади у зв'язку із запланованим скороченням штату працівників. Відповідно до штатного розпису, який почав діяти з 01 липня 2016 року введено посаду охоронника і саме на цей час ОСОБА_1 продовжувала працювати в КЗ «ВІКМЗ «Садиба Попова» та виконувати свої обов'язки щодо охорони приміщень та майна підприємства. Пунктом 7.7 Колективного договору КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради передбачений обов'язок адміністрації організовувати системи підготовки кадрів на підприємстві, при якій кожен працівник, який вже працює, так і знову прийнятий, мав можливість освоїти нову (в т.ч. суміжну) професію, підвищити кваліфікацію за своєю спеціальністю. Кожному працівнику, який пройшов перепідготовку і підвищив свій професійний рівень за висновком кваліфікаційної комісії та згідно з документами навчального закладу, гарантується пріоритет у прийнятті на більш кваліфіковані роботи з підвищенням тарифного розряду (посадового окладу), при наявності в організації вакансій. ОСОБА_1 мала переважне право на залишенні на роботі при вивільненні працівників відповідно до п.1 ч.2 ст.42 КЗПП України та враховуючи умови вищевказаного колективного договору, а також п.1.3 посадової інструкції охоронника, відповідач зобовязаний був організувати професійну підготовку ОСОБА_1, щоб вона мала можливість освоїти професію охоронника, яка є суміжною зі сторожем.

06 вересня 2016 року, не отримавши відповіді вищестоящої профспілкової організації про звільнення ОСОБА_1, яка в свою чергу є головою первинної профспілкової організації, з посади сторожа, був прийнятий наказ №32-л про припинення трудового договору з ОСОБА_1 Аналізуючи вищевказаний наказ, то вбачається, що однією з підстав припинення трудового договору є лист-пропозиція ОСОБА_1 про вільну вакансію в комунальному закладі від 01 вересня 2016 року №324. Даний лист-пропозицію ОСОБА_1 отримала вже після отримання наказу №32-л про припинення трудового договору.

Незаконне звільнення заподіяло ОСОБА_1 моральних страждань, пов'язаних з вимушеними матеріальними труднощами, душевними переживаннями, додатковими зусиллями для забезпечення свого побуту і достатнього матеріального становища родини. Незаконне звільнення з роботи, призвело до моральних страждань, втрата нормальних життєвих зв'язків вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації свого життя, також змушена була звернутись за правовою допомогою, та в подальшому з позовом до суду для відновлення своїх порушених прав.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №32-л про припинення трудового договору від 06 вересня 2016 року, виданого директором КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради; поновити ОСОБА_1 на посаді охоронника комунального закладу «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР; стягнути з КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 вересня 2016 року по день ухвалення рішення по даній цивільній справі; стягнути з КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; стягнути з КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить задовольнити з підстав, що викладені у письмовій формі.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_4 суду пояснив, що звільнення ОСОБА_1 проведено з дотриманням законодавства і підстави для поновлення позивачки на роботі по іншій посаді відсутні. Позов не підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_3 також просить суд відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що є головою Василівської районної організації профспілки працівників культури України. Первинна профспілка КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР була створена 05 липня 2016 року та 07 липня взята на облік. У серпні 2016 року вона перебувала у щорічній відпустці і їй невідомо, хто саме отримував подання на звільнення ОСОБА_1 На роботу ОСОБА_7 вийшла на початку вересня 2016 року і подання фактично не розглядалося.

Заслухавши пояснення позивачки та представників сторін, свідка, вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до наказу №15-л від 11 листопада 2014 року, з 12 листопада 2014 року ОСОБА_1 прийнята на посаду сторожа КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР.

Наказом №32-л, складеному 05 вересня 2016 року КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР, з 06 вересня 2016 року ОСОБА_1 звільнена з посади сторожа п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку із скороченням чисельності та штату працівників. ОСОБА_1 ознайомлена з наказом та отримала його копію 06 вересня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України).

Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими. У судовому за сіданні не встановлено, що відповідачем було порушено порядок звільнення ОСОБА_1 із посади сторожа.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У зв'язку із введенням в дію власником КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» - Запорізькою обласною радою нового штатного розпису, наказом від 01 липня 2016 року №133-осн. керівника КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» було проведено скорочення чисельності та штату, зокрема, чотири посади «сторож» було виведено зі штатного розпису та введено 4 посади «охоронник», про що у відповідності до вимог ч.1 ст.49-2 КЗпП України, під розпис було повідомлено позивачку ОСОБА_1, яка обіймала посаду «сторож».

Згідно із наказом від 01 липня 2016 року №137-осн. позивачку було попереджено про заплановане звільнення, однак 01 липня 2016 року позивачка відмовилася від підпису на повідомленні, про що було складено відповідний акт (а.с.49). В подальшому вих. №254 від 06 липня 2016 року позивачку було вдруге попереджено під розпис про наступне звільнення у зв'язку із скороченням чисельності та штату (а.с.47). Тоді ж відповідач КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» звернувся до первинної профспілкової організації із поданням про надання попередньої згоди на звільнення працівників (в т.ч. позивача) за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, однак не повідомлений у встановлений спосіб про розгляд його подання первинною профспілковою організацією або її виборним органом.

05 липня 2016 року створена первинна профспілкова організація працівників музею КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР, головою профспілкової організації обрано ОСОБА_1

Відповідно до протоколу №6 від 07 липня 2016 року, з 05 липня 2016 року первинна профспілкова організація працівників музею КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР взята на облік та стала членською організацією Василівської районної організації професійної спілки працівників культури Запорізької області.

У відповідності до вимог ст.ст.43,252 КЗпП України, 09 серпня 2016 року за вих.№295 відповідач КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР звернувся до Василівської районної організації професійної спілки працівників культури України, як до вищого профспілкового органу з поданням про надання попередньої згоди на звільнення позивачки ОСОБА_1, яка була головою первинної профспілкової організації. Станом на 05 вересня 2016 року письмової відповіді на подання не отримано.

Як вбачається з відповіді на запит адвоката від 04 жовтня 2016 року №10, Василівською районною організацією професійної спілки працівників культури України отримано подання КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР на звільнення голови первинної профспілки ОСОБА_1 - 12 серпня 2016 року, однак відповідь не надана.

Згідно частин 2,5 ст.43 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п 'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. В подальшому виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення в письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору. Аналогічне положення містить ч.4 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Таким чином, твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що відповідачем не додержано порядок отримання попередньої згоди профспілкових органів на її звільнення не відповідає обставинам справи.

Також посилання позивачки ОСОБА_1, що відповідачем порушено її переважне право на залишення на роботі не ґрунтується на матеріалах справи.

Всі чотири посади «сторож» було виведено зі штатного розпису та введено 4 посади «охоронник». Тобто, відбулося скорочення штату, посада сторожа в установі відповідача відсутня.

Відповідно до ч.2 ст.42 КЗпП, передбачено рівність умов праці та кваліфікації при наданні переваги в залишенні на роботі певним категоріям працівників. При цьому позивачкою ОСОБА_1 не доведено саме рівності кваліфікації та умов праці для посад сторожа та охоронника. Між тим, кваліфікаційні вимоги до цих посад, а також і обсяг виконуваних функціональних обов'язків суттєво різняться в бік складності та більшого обсягу трудових функцій посади охоронника порівняно із посадою сторожа. Тим більше, що внаслідок виконання суттєво розвинутіших обов'язків охоронника виникає певна небезпека для здоров'я та життя працівника, несумісна з сімейними обставинами позивача (виховує неповнолітніх дітей, єдиний годувальник родини).

Судом не встановлено беззаперечного порушення відповідачем п.7.7 Колективного договору КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР. Колективний договір укладено між Адміністрацією установи відповідача та Профспілковим комітетом, який представляє інтереси працівників закладу. Вказаним пунктом передбачено визнання сторонами Колективного договору, що підвищення кваліфікації та перекваліфікація працівника повинні проводитися не тільки виходячи з інтересів організації, а й виходячи з потреб особистого росту працівника. Обов`язком Адміністрації є створення умов для професійного зростання працівників. Позивачка пояснила, що Адміністрація не забезпечила їй можливість для професійного зростання, можливість освоєння кваліфікаційних вимог посади охоронника, однак жодного доказу про звернення до відповідача із заявами про підвищення кваліфікації або перекваліфікації, суду не надала. Крім того, не виконання власником або уповноваженим ним органом умов колективного чи трудового договору, є окремою підставою для розірвання трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України.

Суд встановляє порушення відповідачем вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України, що одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.40 КЗпП України, відповідач не попередив її про іншу роботу. Про наявність вакантної посади прибиральниці ОСОБА_1 була повідомлена після звільнення 06 вересня 2016 року (а.с.11,46). Однак позивачка відмовилася від даної посади 06 вересня 2016 року, також вона не заявляла позовних вимог про поновлення її на посаді прибиральниці.

Суд відмовляє у визнанні незаконним та скасуванні наказу №32-л від 06 вересня 2016 року та поновлення ОСОБА_1 на посаді охоронника.

Постільки суд не приймає рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, також не підлягають задоволенню позовні вимоги про виплату позивачці середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом не встановлено порушення відповідачем КЗ «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» ЗОР законних прав позивачки ОСОБА_1, що призвели до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і які вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог і у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

У звязку із відмовою у задоволенні позову суд не стягує з відповідача понесені позивачкою витрати на правову допомогу адвоката у сумі 4000 грн.

Витрати по сплаті судового збору суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.232,233,235,237-1 КЗпП України, ст.ст.10,60,88,209,212,215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Василівський історико-архітектурний музей-заповідник «Садиба Попова» Запорізької обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик