Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_5, про визнання частково недійсними загальних умов кредитування, графіку погашення кредиту, кредитного договору, договору застави транспортного засобу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_5, про визнання частково недійсними загальних умов кредитування, графіку погашення кредиту, кредитного договору, договору застави транспортного засобу.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що 05 листопада 2012 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір №50006609, поручителем якого виступила дружина позивача ОСОБА_5

Відповідно до умов кредитного договору позивачу був наданий кредит в розмірі 112 816 грн 78 коп. під 9,9% річних на 60 місяців. Грошові кошти, що складались з особистих збережень позивача та наданого відповідачем кредиту в сумі 132 725 грн 62 коп. були перераховані на рахунок ТОВ «Автомир» в якості оплати вартості автомобіля «Volkswagen Polo». Відповідно до узгодженого сторонами графіку погашення кредиту визначено щомісячний платіж в розмірі 2 381 грн 44 коп. та зазначено його еквівалент з розрахунку курсу долара США зазначеного в договорі 291,71 доларів США. Враховуючи отримання кредиту в національній валюті, на суми зазначені в іноземній валюті позивач уваги не звертав, розуміючи визначеність зобов'язання в гривні.

Крім того, 07 листопада 2012 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави транспортного засобу, за п.1.1 якого ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором передав у заставу придбаний автомобіль «Volkswagen Polo».

Позивач добросовісно сплачував щомісячні платежі за кредитним договором і загалом сплатив 94 633 грн 26 коп., однак відповідач систематично в односторонньому порядку збільшував розмір щомісячного платежу за рахунок коливання курсу валют та збільшення розміру платежів за відсотками по кредиту. Як з'ясувалось пізніше, заборгованість за кредитом становила 219 313 грн 60 коп., тоді як кредит позивач отримав в сумі 112 916 грн 78 коп., а сума відсотків за два роки три місяці становила 13 801 грн 30 коп.

Позивач зазначає, що ТОВ «Порше Мобіліті» було порушено вимоги ч.3 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки зміст оскаржуваного кредитного договору та характер правовідносин між сторонами свідчать про те, що за своїми правовими наслідками позивачем було отримано кредит в іноземній валюті - доларах США.

У графіку погашення кредиту відповідач повинен був зазначити сукупну вартість кредиту за кожним платіжним періодом з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, тощо, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Враховуючи застосування щомісячного розрахунку платежу відповідачем до курсу долара США до гривні, кредитний договір відповідає ознакам кредитування в іноземній валюті.

На підставі викладеного, позивач просив визнати недійсними: пункт 1.3.1 загальних умов кредитування у зв'язку з порушенням відповідачем ст. 1054; 1054-1 ЦК України, ч.2, ст.3 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.4-5, ст.11 та ч.6, ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»; графік погашення кредиту в частині визначення зобов'язання в іноземній валюті у зв'язку з порушенням ст.1054 ЦК України, п.6, ч.1, ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п.3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року, ч.1; 4-5, ст.11 та ч.6, ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»; кредитний договір від 05 листопада 2012 року у зв'язку з використанням нечесної підприємницької діяльності за ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та договір застави транспортного засобу від 07 листопада 2012 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 05 листопада 2012 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір №50006609, відповідно до умов якого ОСОБА_4 був наданий кредит у розмірі 112 816 грн 78 коп., що є еквівалентом 13 761,50 доларів США за курсом ПАТ КІБ «Креді Агріколь», з процентною ставкою 9,90% річних строком на 60 місяців.

05 листопада 2012 року позивачем, відповідачем та третьою особою були підписані Загальні умови кредитування, які є невід'ємним додатком до кредитного договору №50006609 від 05 листопада 2012 року.

Згідно з п.1.1 Загальних умов кредитування ТОВ «Порше Мобіліті», зобов'язалося надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін.

У п. 1.3 Загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної, станом на дату сплату таких коштів, суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування передбачено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні. При цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент встановлення рахунка обмінного курсу банку.

07 листопада 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави транспортного засобу, за п.1.1 якого ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором передав у заставу придбаний автомобіль НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, керуючись положеннями ст. ст. 203, 215, 524, 526, 533, 626-628, 638, 1054, 1054-1 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», обґрунтовано виходив із того, що відповідачем надано позивачу фінансові послуги з дотриманням норм законодавства, а оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у «Загальних умовах кредитування» та «Графіку погашення кредиту», які підписані позивачем без будь яких застережень, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова