Справа № 367/1042/16-ц Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/221/17 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 46 05.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кашперської Т.Ц.

за участю секретаря: Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду від 25 липня 2016 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Ірпінської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання незаконним і скасування рішень, визнання недійсними державних актів та договорів купівлі - продажу земельних ділянок,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивач в інтересах держави звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до рішень Ірпінської міської ради №3704, 3711 від 23.10.09 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_7 земельні ділянки по 0,10 га кожній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та по 0,15 га кожній для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. 25.06.2010р Ірпінською міською радою прийнято рішення №№ 4785, 4789 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 земельні ділянки по 0,10 га кожній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.

На підставі вказаних рішень вищевказаним громадянам були видані державні акти.

В подальшому, рішенням Ірпінської міської ради № 4555 від 14.05.10 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, змінено цільове призначення земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_7 площами по 0,15 га кожна з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

На підставі вказаного рішення видані державні акти.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.14 року ОСОБА_8 відчужила належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 ОСОБА_5

На підставі договору купівлі-продажу від 04.11.14 ОСОБА_8 відчужила належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 1/3 на користь ОСОБА_5 та 2/3 на користь ОСОБА_6

На підставі договорів купівлі-продажу від 21.03.15 ОСОБА_7 відчужила належні їй на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3 і НОМЕР_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно.

На підставі договорів купівлі-продажу від 27.07.13 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відчужили належні їм на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_5 і НОМЕР_6 ОСОБА_2

Віднесення оспорюваних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення Ірпінської лісової дачі підтверджується інформацією виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» від 19.08.15 № 301.

Згідно вказаної інформації, земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 відносяться до земель лісового фонду Ірпінської лісової дачі та розташовані в кварталі 6 виділах 39, 40.

До прийняття оспорюваних рішень та видачі державних актів спірні земельні ділянки перебували у державній власності. Ірпінська міська рада не була наділена повноваженнями щодо розпорядження ними.

В той же час державні акти на право власності на земельні ділянки першим власникам видані з порушенням чинного законодавства, оскільки ними набуто право власності на земельні ділянки, які незаконно вибули із власності держави.

Зважаючи на те, що право власності на спірні земельні ділянки до громадян перейшло на підставі рішень, які є незаконними і підлягають скасуванню, видані першим власникам на їх підставі державні акти на право власності на земельні ділянки також мають бути визнані недійсними.

Прийняття Ірпінською міською радою незаконних рішень про надання у власність земель державної форми власності лісогосподарського призначення для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства без припинення права користування ними являється доказом невизнання права власності держави на спірну земельну ділянку.

Оскаржуваними рішеннями і діями щодо передачі земельних ділянок в приватну власність порушено право власності держави на землі лісового фонду, які не можуть передаватись з державної у приватну власність, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання лісогосподарських земель, їх відтворення, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України.

Просив суд визнати незаконними і скасувати рішення Ірпінської міської ради № № 3704, 3711 від 23.10.09, №№ 4785, 4789 від 25.06.10 в частині надання у власність земельних ділянок ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12; № 4555 від 14.05.10 в частині зміни цільового призначення земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Витребувати на користь держави: з незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, розташовані у АДРЕСА_1; з незаконного володіння ОСОБА_6 2/3 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, розташованої у АДРЕСА_1; з незаконного володіння ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, розташовану у м. Ірпінь Київської області по вул. АДРЕСА_2; з незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4, розташовану у м. Ірпінь Київської області по вул. АДРЕСА_2; з незаконного володіння ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_5, НОМЕР_6, розташовані у м. Ірпінь Київської області відповідно по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 липня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Перший заступник прокурора звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішеннями Ірпінської міської ради № 3704, 3711 від 23.10.09 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_7 земельні ділянки по 0,10 га кожній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та по 0,15 га кожній для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Рішеннями Ірпінської міської ради №№ 4785, 4789 від 25.06.2010 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 земельні ділянки по 0,10 га кожній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.

На підставі вказаних рішень вищевказаним громадянам видані наступні державні акти:

ОСОБА_8 НОМЕР_7 від 26.01.10 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1 та серії ЯЕ № 771816 від 26.01.10 на земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2;

ОСОБА_7 НОМЕР_8 від 04.01.10 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по в м. Ірпінь вул. АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_3 та серії ЯЕ № 771834 від 04.01.10 на земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства в м. Ірпінь по вул. АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_4;

ОСОБА_11 НОМЕР_9 від 26.07.12 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпінь по АДРЕСА_3 з кадастровим номером НОМЕР_5;

ОСОБА_10 НОМЕР_10 від 26.07.12 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпінь по вул. АДРЕСА_4 з кадастровим номером НОМЕР_6.

Рішенням Ірпінської міської ради № 4555 від 14.05.10 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється і змінено цільове призначення земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_7 площами по 0,15 га кожна з ведення особистого селянського господарства на будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

На підставі вказаного рішення видані наступні державні акти:

ОСОБА_8 НОМЕР_11 від 24.09.10 року на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2;

ОСОБА_7 НОМЕР_12 від 24.09.10 року на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпінь по вул. АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_4.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.14 року ОСОБА_8 відчужила належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 ОСОБА_5

На підставі договору купівлі-продажу від 04.11.14 року ОСОБА_8 відчужила належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 1/3 на користь ОСОБА_5 та 2/3 на користь ОСОБА_6

На підставі договорів купівлі-продажу від 21.03.15 року ОСОБА_7 відчужила належні їй на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3 і НОМЕР_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно.

На підставі договорів купівлі-продажу від 27.07.13 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відчужили належні їм на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_5 і НОМЕР_6 ОСОБА_2

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

З вказаним висновком погожується і колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать -земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель в межах норм, визначених кодексом.

Відповідно до вимог п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України та юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної комунальної власності.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п.в. ч.3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в тому числі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд подають заяву до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, у заяві зазначаються бажані розміри та мета їх використання, відповідна міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідного органу місцевого самоврядування, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

ч.І ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до вимог ч.І ст. 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із ч.І ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до вимог ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності і не встановлена судом.

Стаття 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачає, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ч. 1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно та на землю.

Відповідно до п.п.1 п «а» ч.І ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Оспорюванні рішення Ірпінською міською радою були винесені в межах своїх повноважень та прийняті у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 152 ЗК України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. 5. Прикінцевих положень ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що прокуратурою, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів того, що спірні земельні ділянки належать до земель лісогосподарського призначення та відносяться до земель лісового господарства «Ірпінська лісова дача» та були віднесені до земель лісового фонду.

З копій проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність вбачається, що на момент отримання цих земельних ділянок у власність відповідачами вони належали до земель відведених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства і ніяким чином не відносилися до земель лісового фонду. Вказані проекти землеустрою були погоджені органами природокористування, архітектури та відділом Держкомзему м. Ірпіня, як органу державної виконавчої влади уповноваженого контролювати цільове використання землі) що було підставою для подальшого прийняття оскаржуваних рішень Ірпінською міською радою про затвердження зазначених проектів та передачі цих земель у приватну власність (т. 2 даної справи).

Разом із тим, прокурор м. Ірпеня Київської області звертався до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_8 про стягнення на користь Ірпінської міської ради заборгованості по сплаті коштів за відновну вартість зелених насаджень, розташованих на спірних земельних ділянках. які їй належали відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки НОМЕР_7 від 26.01.2010 року, НОМЕР_13 від 26.01.2010 року, які в подальшому були відчужені на користь Відповідачки по даній справі - ОСОБА_5 В обґрунтування позовних вимог прокурором міста Ірпіня зазначено, що рішенням Ірпінської міської ради №371 1-76-У від 23.10.2009 року ОСОБА_8 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0.1500 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, на яких знаходяться зелені насадження, зазначені в актах обстеження №2080 та №2081 від 01.12.2009 року. Жодних посилань прокурора міста Ірпіня на необґрунтованість та незаконність рішення Ірпінської міської ради та належність цих земель до земель лісового фонду в позовній заяві відсутні.

Обставини, встановлені рішенням Печерського районного суду міста Києва по справі №757/2287/15-ц щодо законності та правомірності прийняття рішення Ірпінської міської ради №3711-76-У від 23.10.2009 року та неналежність цих земельних ділянок до земель лісового фонду не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем на підтвердження своїх доводів не було надано належних та допустимих доказів того що спірні земельні ділянки належить до земель лісогосподарського призначення та відноситься до земель лісового господарства «Ірпінська лісова дача».

До апеляційного суду прокурором надавався план та карта схема лісових насаджень Бучанського комунального лісгоспу. Разом з тим, вони не відповідають вимогам п.п.2.1.2 - 2.1.4 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, складено їх без прив'язування до місцевості, вони не завірені у відділі земельних ресурсів. Зазначені докази не свідчать про те, що земельні ділянки відповідачів розташовані саме на землях лісового фонду.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: