Справа № 466/966/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«13» листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до інституту «Львівагропроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и в :

у лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до інституту «Львівагропроект», в якому просила стягнути з відповідача в її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 000 грн.

В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, ОСОБА_1, перебувала з відповідачем у трудових відносинах відповідно до трудової угоди від 28 січня 2013 року.

Відповідно до вищевказаної трудової угоди вона прийняла на себе зобов'язання виконувати розділи СЗ, СО, ОС по школі та ЕО, ЕМ по котельні по об'єкту «Школа в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області. Коригування».

Роботу по угоді вона виконала вчасно, але відповідач не оплатив їй вартість виконаних робіт у розмірі 5 000 грн., тому вона вирішила звернутися в суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, покликаючись на доводи, які викладені в позовній заяві та просили його задовольнити.

Представник інституту «Львівагропроект» в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем інститутом «Львівагропроект» 28 січня 2013 року було укладено трудову угоду.

Згідно з п. 1.1 вищевказаної Трудової угоди замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати розділи СЗ, СО, ОС по школі та ЕО, ЕМ по котельні по об'єкту «Школа в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області. Коригування».

Пунктом 2.1 Трудової угоди від 28 січня 2013 року передбачено, що за виконану роботу замовник виплачує виконавцеві грошову винагороду (зарплату) в сумі 5000 грн.

В акті приймання виконаних робіт по розробці розділів СЗ, СО, ОС по школі та ЕО, ЕМ по котельні по об'єкту «Школа в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області. Коригування» зазначено, що робота виконана якісно в повному об'ємі в обумовлений договором термін та зауваження до виконання робіт відсутні.

31 травня 2016 року за заявою ОСОБА_1 було видано судовий наказ про стягнення з інституту «Львівагропроект» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 5 000 грн.

29 липня 2016 року Шевченківським районним судом м. Львова було винесено ухвалу, якою судовий наказ від 31 травня 2016 року було скасовано.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці»).

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 3 частини 1 статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті.

Доказів того, що на день розгляду даного позову заробітна плата позивачу виплачена, відповідачем не надано.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач на день звернення до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, такі судові витрати в розмірі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224- 226 ЦПК України, ст. ст. 47,116, 233 КЗпП України суд,

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з інституту «Львівагропроект» в користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч гривень).

Стягнути з інституту «Львівагропроект» судовий збір в доход держави в розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача інституту «Львівагропроект», поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська