Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/5145/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Провадження № 22-ц/778/987/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас», ОСОБА_4 про стягнення грошей в порядку компенсації шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний», ОСОБА_4 про стягнення грошей в порядку компенсації шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що 13.01.2016 року об 11.15 годині на перехресті пр. Леніна з вул. Українською в м. Запоріжжя сталась ДТП за участю належного йому автомобіля (свідоцтво про реєстрацію серії САК № 370757) під його керуванням «HONDA PILOT», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля ОСОБА_4 «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням останнього. Винним в даному ДТП є ОСОБА_4, що підтверджується наступними фактами.

14.01.2016р. за наслідками даного ДТП було відкрито кримінальне провадження.

12.04.2016р. СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області прийнято постанову про закриття зазначеного кримінального провадження та направлення матеріалів до відділу УПД ГУНП в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності винної в скоєнні ДТП особи. Дослідивши обставини справи, слідчий в постанові обґрунтовано встановив:

- сигнали регулювальника ОСОБА_5 позивач ОСОБА_3 не міг не виконати і діяв відповідно до п. 8.3 ПДР України;

- водій ОСОБА_4 повинен був звернути увагу та мав можливість побачити, що рух на зустрічній смузі по пр. Леніна заблокований, транспортний потік на перехресті зупинився, що повинно було викликати у нього підвищену увагу відповідно до вимог п. 2.3 "Б" ПДР України;

- дії інспектора Колісніченко М.М. відповідали вимогам діючого законодавства;

- сигнали регулювальника мали пріоритет перед сигналами світлофора та є обов'язковими для виконання згідно з п. 8.3 ПДР України.

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні слідчим з метою всебічного дослідження обставин справи був направлений матеріал до ГУНП в Запорізькій області для проведення службового розслідування дій поліцейського ОСОБА_5 щодо виявлення можливих порушень під час здійснення ним розпорядчо - регулювальних дій 13.01.2016р.

Висновком службової перевірки дій ОСОБА_5 від 25.03.2016р., встановлено що:

- водій ОСОБА_4, рухаючись за напрямком свого руху, не звертав увагу на смугу зустрічного руху, хоча мав дотримуватись п. 2.3 "Б" ПДР України;

- поліцейський ОСОБА_5, знаходячись на даному перехресті, звернув на себе увагу учасників дорожнього руху та здійснив розпорядчо-регулювальні дії;

- сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофора та є обов'язковими для виконання (п. 8.3 ПДР України).

Проведена в кримінальному провадженні судова експертиза не була повною та об'єктивною з причини не надання експертом відповіді на питання: "Як повинен був діяти водій ОСОБА_4 із урахуванням того, що на перехресті знаходився регулювальник та регулював рух?".

Таким чином, слідчий, оцінивши всі встановленні обставини справи, а також вивчивши відеозапис ДТП з камер спостереження, що доступний для загального використання на сайті - youtube.com (за яким видно, що першим зіткнення вчиняє автомобіль ОСОБА_4.), дійшов в постанові від 12.04.2016р. цілком об'єктивних висновків про вину в даному ДТП саме водія ОСОБА_4

14.05.2016р. висновком Управління превентивної діяльності ГУНП в Запорізькій області по даному ДТП встановлено, що в ході проведення перевірки за фактом вищевказаної ДТП в діях ОСОБА_4 встановлено ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме, порушення п.п. 2.3, 8.3 ПДР України, що призвело до скоєння ДТП. Дії ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв'язку із скоєним ДТП. З причини сплину терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, та ухилення явки ОСОБА_4 до відділу УПД для складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення (інспектор не має процесуальної можливості скласти протокол за відсутності правопорушника), інспектором УПД був складений висновок від 14.05.2016р. Даним висновком додатково доведена і встановлена вина ОСОБА_4 у скоєнні ДТП 13.01.2016р.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована (страховий поліс № АІ/5975440 від 20.03.2015р.), 06.06.2016р. із заявою про страхове відшкодування від 01.06.2016р. в межах ліміту страхової суми за шкоду, заподіяну майну (50 000,00 грн., за мінусом франшизи в 1 000,00 грн.), позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний». Одразу після ДТП позивач письмово повідомив дану страхову компанію про страховий випадок.

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в Українській пожежно-страховій компанії 29.04.2015р., поліс № АІ /5154120.

06.07.2016р. поштою від страхової компанії позивач отримав лист від 04.07.2016р. за № 746 про неможливість виплати йому страхового відшкодування за полісом ОСОБА_4

Стаття 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, жодна з яких не зазначена страховиком у своєму листі від 04.07.2016р. Факт ДТП, безперечно, є встановленим і доведеним вказаними вище документами. Внаслідок чого, страховою компанію безпідставно відмовлено у здійсненні страхового відшкодування.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4, які полягали в порушенні ним п.п. 2.3 "б", 8.3 ПДР України, і призвели до скоєння ДТП 13.01.2016р., позивач зазнав збитків, що пов'язані з пошкодженням належного йому автомобіля. Матеріальна шкода, яка заподіяна позивачу, відповідно висновку автотоварознавчого дослідження № 01 від 28.01.2016р. складає 352 242,40 грн.

Крім того, позивач зазнав і інших збитків, а саме:

- витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 2 000 грн. (квитанція № 01 від 21.01.2016р.);

- витрати на транспортні послуги евакуатора - 1 650 грн. (товарні чеки № 01-02 від 15.01.2016р., № 01-11 від 22.01.2016р., № 01-01 від 13.01.2016р.);

- витрати на повідомлення телеграмою відповідача про автотоварознавчу оцінку автомобіля - 210 грн. (чек № 6675 від 16.01.2016р.).

Понесені загальні реальні збитки склали 356 102,40 грн.

Розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний», згідно зі страховим полісом складає 49 000,00 грн.

Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4, складає: 355 342,40 грн. - 49 000 грн. = 307 102,40 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 22, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 28, 29, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_3 просив суд стягнути на його користь:

- з ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» - страхове відшкодування в розмірі 49 000,00 грн.;

- з ОСОБА_4 - суму заподіяної йому матеріальної шкоди в розмірі 307 102,40 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відсутність постанови про притягнення відповідача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, тому суд має повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, перевірити доводи позивача та заперечення відповідачів, надати їм відповідну правову оцінку.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані.

Так, згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: наявність шкоди, протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, причинний зв'язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, вина особи, що завдала шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, діюче законодавство обов'язковою умовою відшкодування майнової шкоди визначає наявність вини особи, а доказом існування такої вини є доведеність неправомірності рішення, дії або бездіяльності цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тобто, в даному випадку, доведенню позивачем належними і допустимими доказами, в тому числі, підлягає неправомірність дій водія ОСОБА_4, та, відповідно, його вина у спричиненні позивачу шкоди.

Далі, відповідно до ст.ст. 3, 5, 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Наявність або відсутність вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 cт. 57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Вину особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ЦПК України, зокрема, висновком судової автотехнічної експертизи, письмовими доказами тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, автомобіль «HONDA PILOT», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить на праві власності позивачу, що видно з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 (а.с. 19).

Автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 (а.с. 58).

20.03.2015р. між ПрАТ «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» та ОСОБА_4 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом № АІ/5975440. Відповідно до умов вказаного полісу забезпеченим транспортним засобом є Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 37).

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 12 квітня 2016 року, 13.01.2016 року близько 11.15 год. на перехресті вул. Українська та пр. Леніна в м. Запоріжжі відбулося зіткнення транспортних засобів «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 В діях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Р Л. відсутній склад злочину, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України, проте, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вчинення дорожньо - транспортної пригоди.

Керуючись ст.ст. 110, 284 ч. 1 п. 2 КПК України, слідчий СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області постановив: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від «14» січня 2016 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3 та водія ОСОБА_4 закрити у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення; відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань; копію постанови разом з копіями матеріалів направити в.о. начальника відділу УПД Головного управління національної поліції в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8-11).

Як видно з копії висновку по дорожньо-транспортній пригоді від 14 травня 2016р., що складений старшим інспектором УПД ГУНП в Запорізькій області Оверченко Д.А., 13.01.2016р. близько 11-06 до Жовтневого ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що на перехресті пр. Леніна та вул. Української у м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода без потерпілих, за участю автобусу марки МЕРСЕДЕС, д.н. НОМЕР_3, та автомобіля НОМЕР_4.

Інспектором-черговим чергової частини зазначеної роти на місце події, в тому числі, було направлено наряд поліції у складі старшого сержанта поліції ОСОБА_5 та капрала поліції ОСОБА_6

В ході виконання первинних необхідних заходів щодо нормалізації дорожнього руху, старший сержант поліції ОСОБА_5 в якості регулювальника почав виконувати розпорядчо-регулювальні дії на перехресті пр. Леніна та вул. Української у м. Запоріжжі, під час яких відбулось перехресне зіткнення автомобілів НОМЕР_1, та Мітцубісі, д.н. НОМЕР_2.

За значеною подією перевірку матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 14 січня 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, проводив слідчий відділ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області.

12 квітня 2016 року слідчим СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 винесена постанова про закриття кримінального провадження, яка була направлена до відділу УПД Головного управління національної поліції в Запорізькій області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В ході проведення перевірки за фактом вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди, в діях водія автомобіля «Міцубісі Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4 встановлено ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, а саме за порушення п.п. 2.3, 8.3 ПДР України, що призвело до скоєння ДТП.

Виходячи з того, що згідно ст. 38 КУпАП на 13.05.2016 року закінчились строки притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, то притягнення гр. ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП не є можливим.

Тому, на підставі ст.ст. 38, 247 КУпАП, старший інспектор УПД ГУНП в Запорізькій області вважав би: подальшу перевірку по факту ДТП, яка трапилась 13.01.2016 року, відносно гр. ОСОБА_4 припинити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення; в зв'язку з тим, що в діях гр. ОСОБА_4 вбачається порушення вимог п.п. 2.3, 8.3 ПДД України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП України, розшук продовжити (а.с. 17-18).

За висновками судової автотехнічної експертизи № 157/16 від 28.03.2016р., яка була призначена слідчим СВ Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області в межах досудового слідства в кримінальному провадженні:

В заданій постановою слідчого дорожній ситуації водій автомобіля «Мітсубісі Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, для забезпечення безпеки дорожнього руху мав діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.2., 12.3 Правил дорожнього руху України.

В заданій постановою слідчого дорожній ситуації водій автомобіля «Хонда Пілот», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, для забезпечення безпеки дорожнього руху мав діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.2., 12.3 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля «Мітсубісі Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4 в розглянутій дорожній ситуації невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв'язку з пригодою, не вбачається.

В діях водія автомобіля «Хонда Пілот», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 в розглянутій дорожній ситуації невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв'язку з пригодою, не вбачається.

В умовах даної пригоди водій автомобіля «Мітсубісі Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до місця зіткнення.

В умовах даної пригоди водій автомобіля «Хонда Пілот», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення екстреним гальмуванням із зупинкою автомобіля до місця зіткнення (матеріали кримінального провадження, а.с. 90-96).

За висновком за результатами проведення службового розслідування за фактом можливих порушень з боку поліцейського ОСОБА_5 під час здійснення розпорядчо-регулювальних дій 13.01.2016 року на перехресті пр. Леніна та вул. Української у м. Запоріжжі, який затверджений 25.03.2016р., враховуючи те, що на теперішній час алгоритм дій співробітників ОВС під час здійснення розпорядчо-регулювальних дій (як міліції в минулому, так і поліції зараз) жодним нормативно-правовим документом не визначено та не врегульовано, стверджувати про наявність в діях старшого сержанта поліції ОСОБА_5 ознак непрофесійних дій під час виконання розпорядчо-регулювальних дій 13.01.2016 року на регульованому світлофором перехресті пр. Леніна та вул. Української у м. Запоріжжі в якості регулювальника не є можливим.

В діях старшого сержанта поліції ОСОБА_5 в ході проведення службового розслідування порушень норм чинного законодавства під час здійснення розпорядчо-регулювальних дій 13.01.2016 року на перехресті пр. Леніна - та вул. Української у м. Запоріжжі, а також охорони публічної безпеки, регулювання дорожнього руху, здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, не встановлено (а.с. 12-16).

Як встановлено судом, відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП судом не приймалась.

На думку позивача, доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні ДТП, що трапилась 13.01.2016р. на перехресті пр. Леніна та вул. Української у м. Запоріжжя, ґрунтується на вищевказаних постанові про закриття кримінального провадження від 12 квітня 2016 року та висновку по дорожньо-транспортній пригоді від 14 травня 2016р.

Суд дійшов правильного висновку про те, що вказані вище постанова про закриття кримінального провадження та висновок по дорожньо-транспортній пригоді не є належними доказами вини ОСОБА_4 в скоєнні ДТП.

Крім того, колегією суддів на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України було роз'яснено учасникам процесу їх права та обов'язки, зокрема, право на призначення судової автотехнічної експертизи з питання наявності або відсутності вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Однак, сторони, їх представники не виявили бажання скористатися своїми процесуальними правами щодо заявлення клопотання про призначення експертизи.

Отже, на даний час відсутні належні та допустимі докази вини водія ОСОБА_4 у скоєнні ДТП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов правильного висновку про відсутність обов'язкової підстави для відшкодування шкоди позивачу - вини відповідача ОСОБА_4 у її завданні. Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом першої інстанції оцінки протиправній поведінці відповідача ОСОБА_4, що стала причиною дорожньо-транспортної пригоди, правильність висновків суду не спростовують, оскільки до адміністративної відповідальності останній не притягувався, клопотань про призначення судової автотехнічної експертизи щодо визначення протиправної поведінки учасників ДТП та визначення її причин позивачем та його представником не заявлялося.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору, понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду (а.с. 121).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: