Справа № 459/301/17
Провадження № 2/459/372/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «Приватбанк», ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 17 933,00 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. моральної шкоди. На обґрунтування позову послалася на те, що являється власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_6 проживала поверхом вище у квартирі № 11 того ж будинку. В подальшому за рішення суду остання була виселена з вказаної вище квартири, однак її право власності збереглося на цю квартиру. Стверджує, що з 2012 року остання немає доступу до квартири та нею не користується, ключі від указаної вище квартири знаходяться у філії ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Червонограді Львівської області. Вказує, що 22.01.2017 року її квартира була затоплена. Для встановлення та усунення причин затоплення представник ПАТ КБ «Приватбанк» відкривав вказану вище квартиру. Причиною затоплення стала поломка сантехнічного обладнання в квартирі. Зазначає, що вартість проведеного ремонту в її квартири становила 17 933,00 грн. Згідно із зведеним кошторисним розрахунком. Звернулась до суду із цим позовом, так як відповідачі в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду не бажають. Також вказує про те, що такими діями відповідачів їй завдано ще й моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушенні звичного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації.

11.04.2017 року представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» подав заперечення на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні її позову до банку.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позові.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову до банку, посилаючись на необгрунтованість такого.

Відповідач ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, встановленому частиною 9 статті 74 ЦПК України, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала.

Заслухавши пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по ній, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є одноосібним власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копіями Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.01.2017 року, будинкової книги, технічного паспорта на квартиру та довідки Відділу реєстрації Червоноградсько міської ради Львівської області від 30.01.2017 року № 12964 (а.с. 35, 36-37, 38-39, 40).

22.01.2017 року в квартирі позивача трапилось залиття, внаслідок чого пошкоджено: стеля, стіни в залі, спальні, кухні, коридорі, санвузлі, ламінат, ел.проводка, ліжко. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ХВП є аварійна ситуація, яка склалася у квартирі № 11, а саме: розрив гнучкого шланга на бачок, вихід з ладу водорозбірного крану (змішувача) на ванну (копія акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 23.01.2017 року, а.с. 7).

Капітальний ремонт приміщення квартири АДРЕСА_3 склав згідно зі зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва 17 933,00 грн. (а.с. 8-34).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.12.2013 року, яке набрало законної сили, вирішено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № CGH0GK00290253 від 19.09.2005 року в розмірі 1012352 (один мільйон дванадцять тисяч триста п*ятдесят дві)грн. 18 коп., звернути стягнення на квартиру загальною площею 44.60 кв.м., житловою площею 26.90 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № CG00VW/1 від 19.09.2005 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_5 ПРИВАТБАНК (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ ПРИВАТБАНК всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які зареєстровані та проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_5 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

У звязку з тим, що відповідачі в добровільному порядку не бажають відшкодувати завдану матеріальну шкоду, позивач звернулась в суд з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано майнову шкоду у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Шкодою є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода відшкодовується у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Умовами для покладення на особу обов`язку відшкодувати шкоду є: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи; шкода як наслідок такої протиправної поведінки; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування.

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №572 від 08 жовтня 1992 року, власник квартири зобов'язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири.

Як зазначено у частинах 4 і 5 ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За правилами ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як розяснив Пленуму Верховного Суду України в абз. 1 п. 2 своєї постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 (ст. 1166 ЦК України 2003 року) і 450 ЦК (ст. 1187 ЦК України 2003 року) (1540-06) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У відповідності до п. 9 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що залиття квартири позивача відбулось через розрив гнучкого шланга на бачок, вихід з ладу водорозбірного крану (змішувача) на ванну в квартирі № 11, що по вул. Чорновола, 15 в м Червонограді, за належний стан та справність якої повинен відповідати відповідач ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки у його розпорядженні перебувала вказана квартира на підставі рішення суду.

Таким чином, саме з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача слід стягнути 17 933,00 грн. завданої матеріальної шкоди.

Крім цього, відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тому суд вважає доведеним завдання відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» позивачеві моральної шкоди унаслідок не слідкуванні за станом такої квартири, що призвело до залиття квартири позивача, та виразилась у негативних емоціях останньої та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушенні звичного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, незначного розміру завданої майнової шкоди, ураховуючи вимоги п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», характер та розмір завданої майнової шкоди, суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 1 000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 5 000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Таким чином, з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача підлягає стягненню 1 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Що стосується вимог позивача, заявлених до відповідача ОСОБА_6, суд вважає такі безпідставними та необгрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ст. 317 Цивільного Кодекса України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, основними складовими права власності особи на майно, є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Так як відповідач ОСОБА_6 за рішенням суду від 23.12.2013 року, яке набрало законної сили, була виселена з квартири АДРЕСА_6, тобто остання фактично користуватися та розпоряджатися цією квартирою не мала можливості, оскільки доступу до такої не мала, з цього слідує, що ОСОБА_6 за належний стан та справність указаної вище квартири нести відповідальності не повинна.

Отже, з урахуванням наведеного вище, вимоги позивача до відповідача ОСОБА_6 не задовольняються.

Враховуючи часткове задоволення позову суд, керуючись положенням частин 1 статі 8 ЦПК України дійшов висновку про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 17 933,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 640,00 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. І. Рудаков