Справа № 209/3215/17
Провадження № 2-зз/209/7/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.

при секретарі Герасимчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить скасувати арешт квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам'янське (Дніпродзержинськ), проспект Івана Франка (ОСОБА_2)АДРЕСА_1, який накладений на підставі ухвали судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2001 в порядку забезпечення цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, нотаріальної контори про продовження строку для прийняття спадщини та про виділ йому 1/2 частки спадкового майна.

На обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2001 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до неї, ОСОБА_1, до нотаріальної контори про продовження строку для прийняття спадщини та про виділ йому 1/2 частки спадкового майна було накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (зараз Кам'янське), проспект Карла Маркса (зараз ОСОБА_4)АДРЕСА_1. Вказана квартира належала на праві власності її чоловікові ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 листопада 1999 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, згідно розпорядження від 17.11.1999 року, №5п/3708-р. 06 травня 2000 року ОСОБА_3 помер, і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаної квартири. На момент смерті чоловіка вона була зареєстрована та проживала у спадковій квартирі, де зареєстрована та проживає до теперішнього часу, тому згідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 р.), який діяв на час прийняття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковою квартирою. Крім неї, право спадкувати за законом, як спадкоємець першої черги, отримав син її чоловіка - ОСОБА_5, який протягом шести місяців з моменту смерті батька не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. У січні 2000 року ОСОБА_5 звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до неї та до нотаріальної контори про продовження строку на прийняття спадщини після свого померлого батька та про виділ 1/2 частини спадщини. В порядку досудової підготовки та для забезпечення цього позову судом була винесена ухвала від 11 січня 2001 року про накладення арешту всю спадкову квартиру. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 березня 2001 року позов ОСОБА_5 було задоволено, йому поновлений строк на прийняття спадщини та за ним визнано право власності на 1/2 частку спадкового майна - квартири, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ (Кам'янське), проспект Карла Маркса (ОСОБА_4)АДРЕСА_2, як за спадкоємцем першої черги. Вказане рішення суду набрало законної сили 23 квітня 2001 року. Вона вважала, що ОСОБА_5 оформив за собою право власності на 1/2 частку квартири і судом знятий арешт на квартиру після набрання рішенням суду законної сили. У 2017 році вона вирішила належним чином у встановленому законом порядку оформити спадкові права на належну їй 1/2 частку спадкової квартири, для чого звернулася до Другої кам'янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. За її заявою була заведена спадкова справа 447/2017. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 06 травня 2000 року чоловіка ОСОБА_3 постановою від 22 вересня 2017 року державного нотаріуса Другої камянської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 їй було відмовлено в звязку з тим, що при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину виявлено арешт зазначеної вище квартири. Таким чином, тільки після звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом їй стало відомо про те, що до теперішнього часу на спадкову квартиру накладений арешт. Їй відомо, що ОСОБА_5 помер. Тому у цій заяві про скасування накладеного судом арешту в якості заінтересованої особи вона залучила спадкоємця першої черги померлого ОСОБА_5 - його дочку ОСОБА_7, матірю якої є ОСОБА_8

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, заяву підтримує та просить скасувати арешт.

Заінтересована особа ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник Другої камянської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від завідувача нотаріальної контори ОСОБА_9 надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за відсутності їх представника.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, а також матеріали цивільної справи № 2-338/2001, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2001 року у цивільній справі № 2-338/2001 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, нотаріальної контори про продовження строку для прийняття спадщини та про виділ 1/2 частки спадкового майна, в порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (зараз Кам'янське), проспект Карла Маркса (зараз ОСОБА_4)АДРЕСА_1.

Вказана вище квартира належала на праві власності чоловікові ОСОБА_1 -ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 листопада 1999 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, згідно розпорядження від 17.11.1999 року, № 5п/3708-р. 06 травня 2000 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної вище квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 березня 2001 року позов ОСОБА_5 було задоволено, йому поновлений строк на прийняття спадщини та визнано за ним право власності на 1/2 частку спадкового майна - квартири, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ (Кам'янське), проспект Карла Маркса (ОСОБА_4)АДРЕСА_2, як за спадкоємцем першої черги після свого померлого 06 травня 2000 року батька ОСОБА_3. Вказане рішення суду набрало законної сили 23 квітня 2001 року.

У 2017 році ОСОБА_1 звернулася до Другої кам'янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкової квартири після померлого чоловіка. За її заявою була заведена спадкова справа 447/2017.

Проте, постановою від 22 вересня 2017 року державного нотаріуса Другої камянської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 06 травня 2000 року чоловіка ОСОБА_3.

Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, 15 вересня 2017 року при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину, шляхом здійснення перевірки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна виявлено арешт нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське (Дніпродзержинськ), проспект Івана Франка (ОСОБА_2)АДРЕСА_3, накладений на підставі ухвали б/н Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 січня 2001 року. Тому згідно п.4.17 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 7 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно Постанови № 5 від 03 червня 2016 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутися лише особа,щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору .

Враховуючи те, що рішення суду від 15 березня 2001 року, яким був задоволений позов ОСОБА_5, набрало законної сили 23 квітня 2001 року, заявник ОСОБА_1 була стороною у справі за вказаним вище позовом і особою, щодо якої було вжито захід забезпечення позову, суд вважає за необхідне скасувати арешт на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам'янське (Дніпродзержинськ), проспект Івана Франка (ОСОБА_2)АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 158 ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року), суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про скасування арешту.

Скасувати арешт нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам'янське (Дніпродзержинськ), проспект Івана Франка (ОСОБА_2)АДРЕСА_1, який накладений на підставі ухвали судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 січня 2001 в порядку забезпечення цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, нотаріальної контори про продовження строку для прийняття спадщини та про виділ йому 1/2 частки спадкового майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Г.А.Байбара.