Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договорів припиненими,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Посилався на те, що між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено:

1.Договір кредиту №40.29-34/127 від 26 квітня 2006 року, згідно яким ОСОБА_1 отримала в кредит 865000 доларів США під 12,5% річних;

2.Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №40.29-48/359 від 15 серпня 2007 року, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит окремим частинами (траншами) в межах максимального ліміту заборгованості до 525375,00 доларів США під 13,00% річних;

3.Договір кредиту №40.29-48/374 від 17.08.2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала в кредит суму в розмірі 917000,00 доларів США під 12,5% річних.

Позивач вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань із повернення кредитних коштів ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості, і такі позови були задоволені. Зокрема, як вказує Позивач, за рахунок вартості нерухомого майна було частково погашено борг Відповідача в сумі 9 287 238,26 гривень.

З урахуванням заяви від 24.07.2017 про зменшення розміру позовних вимог (Том 2, а.с. 40-42) Позивач просив стягнути з ОСОБА_1:

1.За Договором Кредиту №40.29-34/127 заборгованість в загальному розмірі 928452,40 доларів США, з яких:

-заборгованість за тілом кредиту в сумі 514744,24 долари США;

-заборгованість за процентами в сумі 297964,64 долари США;

-пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 76067,76 доларів США;

-пеня за несвоєчасне повернення процентів в сумі 39675,76 доларів США.

2. За Договором Кредиту №40.29-48/359 заборгованість в загальному розмірі 122396,99 доларів США, з яких:

-заборгованість за тілом кредиту в сумі 1331,01 долар США;

-заборгованість за процентами в сумі 102540,28 доларів США;

-пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 3433,78 доларів США;

-пеня за несвоєчасне повернення процентів в сумі 15091,92 доларів США.

3.За Договором Кредиту №40.29-48/374 заборгованість в загальному розмірі 959060,79 доларів США, з яких:

-заборгованість за тілом кредиту в сумі 572405,41 долари США;

-заборгованість за процентами в сумі 305761,28 долар США;

-пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 23236,31 доларів США;

-пеня за несвоєчасне повернення процентів в сумі 57657,79 доларів США.

Загальна заборгованість Відповідача за трьома кредитними договорами за розрахунком ПАТ «Укрсоцбанк» становить 2009910,18 доларів США, яку Позивач в примусовому порядку просить стягнути з ОСОБА_1

До початку розгляду справи по суті Відповідачем було заявлено зустрічний позов про визнання припиненими зобов'язань позичальника ОСОБА_1 за кредитними договорами №40.29-48/374 від 17.08.2007 та №40.29-48/359 від 15.08.2007 з посиланням на те, що Позивач вже задовольнив свої вимоги за вказаними договорами у повному обсязі за рахунок заставленого майна шляхом визнання на нього права власності на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2012 та рішення Обухівського районного суду м. Києва від 19.02.2013.

Крім того, надаючи пояснення щодо вимог Банку за Кредитним договором №40.29-34/127 від 26.04.2006 Відповідач просила відмовити банку у задоволенні його вимог з посиланням на пропуск ним строку позовної давності звернення з такими вимогами.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позов, зазначаючи, що вартість майна, яке було звернуто стягнення рішеннями судів виявилось недостатньо для погашення усієї заборгованості ОСОБА_1, а тому вимоги про стягнення непогашеної заборгованості є цілком обгрунтованими. Крім того, представник банку наполягав на тому, що строк позовної давності за Кредитним договором №40.29-34/127 від 26.04.2006 банком не пропущений, оскільки банк вже звертався з вимогами про погашення заборгованості за цим договором шляхом звернення стягнення на заставлене майно, і строк позовної давності у зв'язку з цим переривався.

Представник Відповідача проти задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» заперечував, наполягаючи на тому, що прийняття Позивачем у власність предметів іпотеки (застави) в рахунок погашення заборгованості Відповідача призвело до повного задоволення вимого кредитора, і наступні його вимоги за кредитними договорами №40.29-48/359 та №40.29-48/374 є недійсними. Вимоги ж про стягнення заборгованості за кредитним договором №40.29-34/127 заявлені з пропуском строку позовної давності навіть з урахуванням подання позову до Печерського районного суду м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки, який забезпечував вказаний кредит, оскільки ухвала про відкриття провадження там постановлена 16.08.2011 року, а з позовом до Солом'янського районного суду м. Києва Позивач звернувся більше ніж, через 3 роки - 20 серпня 2014 року. У зв'язку цим представник Відповідача просив у задоволенні первісного позову відмовити, а задовольнити зустрічний позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні докази судом були встановлені наступні обставини.

26 квітня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (в подальшому - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №40.29-34/127 на суму 865000 доларів США терміном до 25.04.2013, з покладення на Позичальника обов'язку зі сплати 12,25% річних (п.1.1. Договору) за користування наданим кредитом.

Пунктом 1.1.1 Договору сторони погодили, що сплата тіла кредиту та процентів за користування ним мають здійснюватися Відповідачем щомісячно до 15 числа.

Згідно з п. 3.3.8 Договору Позичальник зобов'язалась сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному Договором, а згідно з п.3.3.9 - своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливим штрафними санкціями.

Згідно із пунктом 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених, серед інших, пунктом 3.3.8, 3.3.9 цього договору протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Встановлено, що останній платіж в погашення тіла кредиту згідно з графіком, визначеним п.1.1.1 Договору був здійснений 16.02.2009 року, а наступний платіж, який мав бути внесений до 15 березня 2009 року, ОСОБА_1 не здійснила, а тому за визначенням пункту 4.5 Договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 15 червня 2009 року.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання (повернення усієї суми кредиту) було змінено на 15 червня 2009 року, то саме з цього моменту в Позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №40.29-34/127, провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 16.08.2011 (Том 2, а.с. 25), і з цього моменту строк позовної давної перервався і розпочався заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України). У задоволенні зазначених позовних вимог Позивачу було відмовлено, і з позовом до Солом'янського районного суду м. Києва він звернувся лише 20 серпня 2014 року, тобто після закінчення трирічного строку позовної давності з моменту його переривання.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Таким чином, враховуючи наявність заяви Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності за вимогами по кредитному договору №40.29-34/127, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Також судом було встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (у подальшому - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено ще два кредитні договори, а саме:

-Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №40.29-48/359 від 15.08.2007 року на суму межах ліміту до 525375,00 доларів США під 13% річних,

-Договір кредиту №40.29-48/374 від 17.08.2007 року на суму в розмірі 917000 доларів США під 12,5% річних.

У зв'язку з невиконанням взятих ОСОБА_1 на себе зобов'язань за кредитними договорами, ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому порядку було звернуто стягнення на майно передане в іпотеку за вказаними кредитними договорами.

Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2012, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.12.2012 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.07.2013 за ПАТ «Укрсоцбанк» визнано право власності на нежиле приміщення, №29 (літ. А), загальною площею 353,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.02.2013, залишеним в силі Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2014, за ПАТ «Укрсоцбанк» визнано право власності на садовий будинок №6 (літера "Л") загальною площею 315,80 кв.м, житловою площею 57,90 кв.м та земельну ділянку кадастровий помер НОМЕР_1 загальною площею 0,1210 га, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, садове товариств «Дружба».

Зазначені рішення ухвалені судами з посиланням на ст. 37 Закону України «Про іпотеку», яка регулює один з позасудових видів врегулювання спору між іпотекодавцем та іпотекодержателем.

В даному випадку суд звертає увагу на наступні положення Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Такий договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону

Стаття 37 Закону визначає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

При цьому, частина 6 статті 36 Закону встановлює, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

За таких обставин, враховуючи, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення стягнення на предмети іпотеки були задоволені саме за процедурою, передбаченого для позасудового врегулювання, - шляхом визнання права власності за іпотекодержателем на предмет іпотеки, до наступних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» також слід застосовувати положення ст. 36 Закону і вважати їх недійсними з огляду на фактичне повне виконання боржником своїх зобов'язань.

З огляду на викладене суд підтримує позицію, заявлену Відповідачем у зустрічному позові про необхідність визнання припиненими зобов'язань ОСОБА_1 за кредитними договорами №40.29-48/359 та №40.29-48/374 внаслідок їх повного виконання за рахунок звернення стягнення на заставлене майно в порядку статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», заявлені до ОСОБА_1, відповідно, задоволенню не підлягають.

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припиненим Договір про надання відновлювальної кредитних лінії №40.29-48/359 від 15 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Визнати припиненим Договір про надання відновлювальної кредитних лінії №40.29-48/374 від 17 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення рішення.

Суддя: