Провадження №2/760/2634/17
Справа №760/793/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Коваленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування та повернення дарунку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16.01.2017 звернувся із позовом до ОСОБА_2 та просив суд:

розірвати договір дарування валютних цінностей, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

зобов'язати ОСОБА_2 повернути дарунок на користь ОСОБА_1 в сумі 1 244 700,00 (один мільйон двісті сорок чотири тисячі сімсот гривень);

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8000,00 грн.

Позовна заява обгрунтована тим, що 18 вересня 2013 року між сторонами був укладений договір дарування валютних цінностей. Зазначено, що прийняття дарунку відповідач підтвердив шляхом складання розписок від 18.09.2013 та 19.09.2013, в яких зазначалося, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 15 000 і 30 000 доларів США для купівлі таун-хауза, що будується в с. Ходосівка, Києво-Святошинського району, Київської області, відповідно до курсу НБУ на 16.01.2017, 45 000 доларів США складає 1 244 700,00 гривень (курс 2766,9232).

Позивач посилався на те, що відповідно до домовленості, що існувала між сторонами, ОСОБА_2 зобов'язувалася оформити право власності на 1/2 придбаного будинку на ОСОБА_3, їх спільну з позивачем дитину, про вказаний обов'язок, ОСОБА_2 власноручно зазначила в розписці від 18.09.2013. Після введення придбаного будинку в експлуатацію ОСОБА_2 мала змогу оформити право власності у відповідності до обов'язку, що встановлений договором дарування, проте, на момент подання позовної заяви цього не зробила, чим, на думку позивача, порушила умови договору дарування.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка заперечувала проти позову, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила наступне. Вказала, що між сторонами не було укладено договору дарування, на період отримання відповідачкою коштів, сторони перебували у шлюбних відносинах, за усною домовленістю з метою врегулювання питання поділу спільного майна подружжя, позивач надав кошти відповідачці на придбання окремого будинку, про що відповідачкою було надано відповідні розписки, тому, на думку сторони відповідача, дані правовідносини не регулюються нормами Глави 55 ЦК України, оскільки, договору дарування укладено не було. Виходячи з вищенаведеного, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 15 000 дол. США для придбання житла, що будується, а саме: Таун-Хауза, площею 71 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується розпискою від 18.09.2013 (а.с. 8 ) та розпискою (а.с. 10).

Як вбачається з розписки від 18.09.2013, ОСОБА_2 зобов'язалась оформити половину побудованого Таун-Хауза, площею 71 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, на свого сина ОСОБА_3, оскільки, його батько, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 30 000 дол. США на побудову та придбання вищезазначеного житла (а.с. 9).

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно пояснень представника позивача, між сторонами було укладено договір дарування, та відповідачці було встановлено умову вчинити на користь сина сторін, певну дію, однак, вона цього не вчинила. В обґрунтування своїх позовних вимог, відповідно до яких після введення придбаного будинку в експлуатацію, ОСОБА_2 мала змогу оформити право власності у відповідності до обов'язку, що встановлений договором дарування, проте, цього не зробила, чим, на думку позивача, порушила умови договору дарування, тому договір дарування має бути розірвано та дарунок має бути повернуто.

З вищезазначеною позицією позивача суд не може погодитись, з огляду на наступне.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Так, договір дарування направлений на безповоротне припинення права власності у дарувальника і виникнення права власності у обдаровуваної особи, при цьому, обдаровуваний набуває право на майно,якого раніше у нього не було. Дарувальник повинен бути власником майна, що відчужується. Договір дарування є одностороннім. З його укладенням у сторін, як правило, не виникають взаємні або односторонні обов'язки. Щодо прав, то їх набуває лише обдаровуваний у вигляді повноважень власника стосовно прийнятого майна. Договір дарування завжди є безоплатним, тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій майнового або немайнового характеру. Це характеризує дарування як договір, що не передбачає яких-небудь зустрічних дій майнового або немайнового характеру.

Згідно ст.718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Нормами статті 719 ЦК України встановлено форму договору дарування, згідно яких, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, договір дарування рухомих речей, які мають особливу цінність, укладається у письмовій формі. Передання такої речі за усним договором є правомірним, якщо суд не встановить, що обдаровуваний заволодів нею незаконно, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації-з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 725 ЦК України договором дарування може бути встановлений обов'язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надати право довічного користування дарунком чи його частиною, не пред'являти вимог до третьої особи про виселення тощо). Дарувальник має право вимагати від обдаровуваного виконання покладеного на нього обов'язку на користь третьої особи.

Розірвання договору дарування на вимогу дарувальника встановлене нормами ст. 727 ЦК України, зокрема:

1. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей,

Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування,

2. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність,

3. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена,

4. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим.

5. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у натурі.

Виходячи з вищенаведених вимог чинного законодавства, суд вважає, що між сторонами не було укладено договору дарування, оскільки, надані стороною позивача розписки про отримання відповідачкою коштів не є договором дарування, належним чином оформлений договір дарування стороною позивача надано не було, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають, як безпідставні.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, враховуючи пояснення сторін, що були надані в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування та повернення дарунку.

Суд, керуючись ст.ст. 717-722 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 197, 209,212 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Усатова І.А.