Справа № 445/155/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/3122/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, СК «Світанок», ОСОБА_5, - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Садівничого кооперативу "Світанок", Золочівської районної державної адміністрації, Відділу Держземагенства у Золочівському районі про визнання недійсними рішення щодо передачі земельної ділянки у власність, визнання недійсним розпорядження голови Золочівської РДА, визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю і скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2016 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, садівничого кооперативу «Світанок», Золочівської районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Золочівському районі про визнання недійсним рішення щодо передачі земельної ділянки у власність, визнання недійсним розпорядження голови Золочівської РДА, визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю і скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2016 року про закриття провадження у справі та постановити нову ухвалу про залишення позову без розгляду. Вважає, що дана ухвала винесена з грубим порушенням норм процесуального права, без з'ясування усіх обставин справи, а тому повинна бути скасована. Зазначає, що при винесенні ухвали 02.02.2016 р., судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 174 ЦПК України, оскільки позивачеві не було роз'яснено наслідки подання заяви про відмову від позову, та заяви про залишення позову без розгляду, беручи зокрема до уваги той факт, що у справі є заява позивача від 05.01.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду та заява позивача про відмову від позову. Таким чином, при наявності двох взаємовиключних заяв позивача, суд мав би з'ясувати, яке саме клопотання підтримує позивач та яку ухвалу просить постановити, чого не було зроблено. Окрім цього, розглядаючи клопотання позивача про відмову від позову та закриття провадження у справі, суд насамперед неправильно витлумачив норми чинного законодавства, зокрема п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В судове засідання окрім представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, СК «Світанок», ОСОБА_5, - ОСОБА_6, решта осіб, що беруть участь у справі не з'явилися, причин неявки не повідомили, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси позивача та трьох відповідачів захищали представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, представника відповідачів в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.05.2015 року до Золочівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Садівничого кооперативу "Світанок", Золочівської районної державної адміністрації, Відділу Держземагенства у Золочівському районі у якому позивач просила про: визнання неправомірними дій голови Садівничого товариства «Світанок» ОСОБА_4 в частині оформлення Протоколу № 42 від 2 квітня 2009 року Загальних зборів Садівничого товариства «Світанок», яким виключено ОСОБА_2 з членів садівничого товариства та передано її земельну ділянку іншій особі та проведення Загальних зборів Садівничого товариства «Світанок»; визнання недійсним та скасування рішення Садівничого товариства «Світанок» щодо виключення ОСОБА_2 з членів садівничого товариства та передачі її земельної ділянки іншій особі, оформлене Протоколом №42 від 02 квітня 2009 року Загальних зборів Садівничого товариства «Світанок»; визнання недійсним та скасування Розпорядження Голови Золочівської державної адміністрації Окрепкого Я.Р. №47 від 20 жовтня 2010 року; визнання недійсним та скасування Державного акту на право на земельну ділянку загальною площею 0,011 га розташовану на території Єлиховицької сільської ради Золочівського району Львівської області у Садівничому кооперативі «Світанок» під №70 для ведення садівництва (серія НОМЕР_1 від 25 березня 2011 року), виданого на ім'я ОСОБА_5; скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2; стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись на п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України та закриваючи провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, садівничого кооперативу «Світанок», Золочівської районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Золочівському районі про визнання недійсним рішення щодо передачі земельної ділянки у власність, визнання недійсним розпорядження голови Золочівської РДА, визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю і скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди, - виходив з того, що 14 січня 2016 р. позивачка подала суду заяву, з якої вбачається, що позивачка відмовилася від позову та просить справу за її позовом провадженням закрити відповідно до п.3 ст. 205 ЦПК України. Суд прийняв відмову від позову ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Також, відповідно до ст. 206 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Крім цього, відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Також, відповідно до ст. 207 ч.1 п. 5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до змісту п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК повинні роз'яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 24 цієї ж Постанови з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). При відмові позивача від позову суд лише перевіряє повноваження на такі дії його представника, якщо він бере участь у справі та висловив такий намір. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Якщо сторони виявили намір укласти мирову угоду, то при необхідності їм може бути надана можливість оформити умови мирової угоди, для чого суд оголошує перерву в судовому засіданні. У разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі. До ухвалення судового рішення щодо кожної із зазначених процесуальних дій суд роз'яснює сторонам їх наслідки.

Згідно змісту п. 33 цієї ж Постанови суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Закінчення провадження у справі з цих підстав без ухвалення рішення має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу. Про наслідки вчинення зазначених процесуальних дій суд роз'яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК і правил, що їх регулюють.

Зважаючи на вказані вимоги закону та їх роз'яснення, суд при вирішенні питання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 205 ЦПК України повинен належно з'ясувати волевиявлення позивача на саме таку процесуальну дію, роз'яснити йому наслідки такої процесуальної дії та лише після цього вирішувати питання про прийняття чи неприйняття відмови позивача від позову та у випадку прийняття відмови - питання про закриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи судом першої інстанції таких вимог закону не дотримано.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2 під час розгляду справи було подано суду дві заяви. У одній із них позивач просила про залишення її позову без розгляду від 5.01.2016 року (а.с. 136). У іншій же, що подана пізніше (без відкликання попередньої заяви чи відмови від неї, тощо) про закриття провадження у справі у зв'язку із її відмовою від позову від 14.01.2016 року (а.с. 138).

Судом, у судовому засіданні 2.02.2016 року при вирішенні другої заяви позивача, не було належно з'ясовано волевиявлення позивача щодо відмови від позову, не з'ясовано позицію стосовно її першої заяви про залишення позовної заяви без розгляду, не роз'яснено їй наслідки вчинених нею процесуальних дій та, зокрема, наслідки закриття провадження у справі та залишення позовної заяви без розгляду.

Так, судове засідання 2.02.2016 року було проведено без участі сторін. Зокрема, і позивач була відсутня у судовому засіданні коли була постановлена оскаржувана ухвала.

Заява про відмову від позову (а.с. 138) на відміну від заяви про залишення позовної заяви без розгляду, що повністю викладена письмово (а.с. 136) подана від імені позивача надрукованою машинописним текстом та лише містить графічний підпис від імені позивача. Нотаріально жодна із заяв, зокрема, і вирішена судом, із встановленням особи заявника, роз'ясненням їй змісту таких заяв, що могло б свідчити про усвідомлення позивачем певних наслідків вчинення нею таких процесуальних дій, - такі не завірені.

Жодних достовірних даних про усвідомлення позивачем вчинення нею згаданих процесуальних дій та їх наслідків та бажання настання таких (зважаючи на подання заяв із, до певної міри, складним юридичним змістом таких та наслідками їх задоволення), що можна було б тлумачити як потенційну можливість невиконання судом своїх обов'язків щодо необхідності роз'яснення, зокрема, позивачу наслідків її процесуальних дій, - матеріали справи не містять.

Зважаючи на вказане, суду першої інстанції слід було б перевірити дійсність вільного волевиявлення позивача на відмову від позову із настанням відповідних наслідків та лише після цього вирішувати питання про постановлення оскаржуваної ухвали.

Вказаного судом не зроблено.

Зважаючи на наведене, а, також, заперечення позивача, щодо свого волевиявлення на подання саме заяви про відмову від позову через не усвідомлення наслідків, - оскаржувану ухвалу суду про закриття провадження у справі з підстав відмови позивача від позову не слід вважати такою, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Тому оскаржувану ухвалу слід скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, який повинен бути проведений у відповідності до вимог закону, зокрема, і згаданих норм процесуального закону, що стосується можливості подання позивачем заяв про припинення розгляду справи та виконання судом при цьому обов'язків щодо належного інформування позивача про наслідки відповідних процесуальних дій.

Вказаним слід визнати частково обґрунтованою апеляційну скаргу та таку задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.1-4, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргуОСОБА_2 - задовольнити частково.

УхвалуЗолочівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2016 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра