Справа № 352/1638/16-ц
Провадження № 2/352/229/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.12. 1990 року, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу, його батько, ОСОБА_4, придбав від ОСОБА_5 будинковолодіння в селищі Єзупіль по провулок Когоспний (в даний провулок Коновальця) №1 Тисменицького району Івано-Франківської області. Проте, право власності ОСОБА_4 на вказане дане будинковолодіння не було зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ і відповідно його права не зареєстровано в реєстрах речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім того, оригінал договору купівлі-продажу було також втрачено. 20.04.2016 року його батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, а також на дане будинковолодіння. У звязку з тим, що ОСОБА_4 заповіту на випадок своєї смерті не залишив, тому він є спадкоємцем за законом першої черги спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна. Крім нього спадкоємцями за законом першої черги є його мама ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_3, проте останні на спадкове майно не претендують. Його мама, ОСОБА_2, 22 червня 2016 року подала до нотаріальної контори заяву про відмову своєї частки в спадковому майні на її користь. Інших спадкоємців за законом першої черги або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину чи заявили про свої права на неї, немає.

Позивач в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися. Від них надійшли заяви, у яких вони просили справу розглядати без їх участі, позов визнають та не заперечують проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що батько позивача ОСОБА_4 26.12.1990 року, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу, придбав від ОСОБА_5 будинковолодіння в селищі Єзупіль по провулок Когоспний (в даний провулок Коновальця) №1 Тисменицького району Івано-Франківської області. Договір дарування посвідчено ОСОБА_6, державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1618 (а.с.21-22).

Проте, право власності ОСОБА_4 на вказане вище будинковолодіння, згідно договору купівлі-продажу від 26.12.1990 року, не було зареєстровано в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації і відповідно його права не зареєстровано в реєстрах речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім того, оригінал договору купівлі-продажу було також втрачено.

Будинковолодіння складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд інвентарною вартістю 116866 грн. 00 коп. (а.с.9)

Отже, ОСОБА_4, був власником належного йому будинковолодіння в селищі Єзупіль провулок Коновальця №1 Тисменицького району Івано-Франківської області. Будинковолодіння належало ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності.

Перелічені вище обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 26.12.1990р., технічним паспортом на будинковолодіння, довідкою Єзупільської селищної ради №1256 від 07.11.2016р.

20 квітня 2016 року батько позивача помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, а також на будинковолодіння в селищі Єзупіль провулок Коновальця №1 Тисменицького району Івано-Франківської області.

У звязку з тим, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті не склав заповідальне розпорядження, тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна. Крім нього, спадкоємцями за законом першої черги є його ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3, відповідачі по справі. Проте останні на спадкове майно не претендують.

Інших спадкоємців за законом першої черги або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину чи заявили про свої права на неї, немає.

Відповідно до вимог ст.ст.1261, 1268 ЦК України, позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, у звязку з тим, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Єзупільської селищної ради №1256 від 07.11.2016 року. Заяву про відмову від спадщини я до ДНК не подавала.

Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі позивачу відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння відсутні та відсутня реєстрація права спадкодавця в реєстрах речових прав та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановою РДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.11.2016 року за №1786/02-31.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 386, 392, 1217, 1222, 1261, 1268 ч.1, 3 ЦК України та керуючись ст. 213- 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Визнати за ОСОБА_1, право власності на будинковолодіння в селищі Єзупіль, провулок Коновальця №1, Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після померлого 20 квітня 2016 року ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Струтинський Р.Р.