Провадження № 2/638/3201/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота» ОСОБА_5 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет» про стягнення заборгованості, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Ворота» (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет», ОСОБА_6, в якому після уточнення позовних вимог просив суд: стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_6 та товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет» на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота» заборгованість за кредитним договором № 406 від 16.07.2008 станом на 05.06.2015 в загальній сумі 1 795 291,80 грн., з яких: прострочені проценти 57 900,66 доларів США, що еквівалентно 1 26 707,85 грн. та пеня за простроченими процентами 578 583,95 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.07.2008 р. між АКБ «ОСОБА_4 Ворота» (банк) та ОСОБА_6 (позичальник) було укладено договір № 406 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної), відповідно до умов якого у період з 16.07.2008 р. по 05.09.2008 р. банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобовязується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у рамках не відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 200 000 дол. США, а позичальник зобовязується повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але у будь-якому випадку в термін, не пізніше 05 вересня 2008 р. та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 18,5 % річних на визначених Договором умовах.

В забезпечення виконання позичальником зобовязань за вищезазначеним договором, 21.07.2008 р. між АКБ «ОСОБА_4 Ворота» (кредитор) та ТОВ «Агрофірма «Рассвет» (поручитель) укладено договір поруки № 406/1, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_6 (боржник) своїх зобовязань за кредитним договором №406 від 16.07.2008 р. укладений між кредитором та боржником. Поручитель зобовязується відповідати перед кредитором у повному обсязі за порушення боржником зобовязань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту у сумі 200 000,00 дол. США (ліміт) у строк 05.09.2008 р., сплату процентів за користування кредитом за стовкою 18,5 % річних, сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів за повернення кредиту, сплату збитків кредитора у звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором, за період з 05.06.2012 р. по 04.06.2015 р. він має заборгованість за простроченими процентами в розмірі 57 900,66 доларів США, що еквівалентно 1 216 707,85 грн. та пенею за прострочення процентів за цей же період у сумі 578 583,95 грн., що в загальній сумі становить 1 795 291,80 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет» в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд застосувати строки позовної давності.

Представник відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет» проти позову заперечував, подав до суду письмові заперечення, в яких посилався на ч.4 ст.559 ЦК України, відповідно до вимог якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимог до поручителя. При цьому пунктом 4.1. договору поруки сторони договору поруки встановили, що порука набуває чинності з моменту укладення договору поруки та діє до моменту припинення поруки з підстав, передбачених чинним законодавством України. Отже, відповідач вважає, що у разі прострочення боржником строків виконання основного зобовязання та неповернення коштів строк до 05.09.2008 року, банк мав право предявити відповідну вимогу про сплату заборгованості до поручителя протягом шести місяців від дня настання такого строку, а саме з 05.09.2008 року до 05.03.2009 року.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 16.07.2008 р. між АКБ «ОСОБА_4 Ворота» (банк) та ОСОБА_6 (позичальник) було укладено договір №406 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної), відповідно до умов якого у період з 16.07.2008 р. по 05.09.2008 р. банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобовязується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у рамках не відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 200 000 дол. США, а позичальник зобовязується повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але у будь-якому випадку в термін, не пізніше 05 вересня 2008 р. та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 18,5 % річних на визначених Договором умовах.

Згідно з п.3.2 договору за користування кредитом банк нараховує проценти на рахунок №626, а Позичальник у строк до 25 числа (включно) кожного поточного місяця (включаючи місяць надання кредиту, якщо кредит було надано до 20 числа включно), а також на день закінчення строку дії Договору, сплачує проценти ОСОБА_4 за період з 21 числа попереднього місяця (у місяці надання кредиту - з дня фактичного надання кредиту) по 20 число поточного місяця включно (або по день, що передує дню повного погашення кредиту) на рахунок №626.

Відповідно до п. 5.1.1 договору, у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 1.1 Договору, та/або строків сплати процентів, комісійної винагороди позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки на відповідний рахунок. У разі, якщо заборгованість позичальника перед банком виражена у іноземній валюті розмір пені розраховується від гривневого еквіваленту заборгованості позичальника, який (еквівалент) розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти станом на дату розрахунку такої пені.

В забезпечення виконання позичальником зобовязань за вищезазначеним договором, 21.07.2008 р. між АКБ «ОСОБА_4 Ворота» (кредитор) та ТОВ «Агрофірма «Рассвет» (поручитель) укладено договір поруки № 406/1, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_6 (боржник) своїх зобовязань за кредитним договором № 406 від 16.07.2008 р. укладений між кредитором та боржником. Поручитель зобовязується відповідати перед кредитором у повному обсязі за порушення боржником зобовязань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту у сумі 200 000,00 дол. США (ліміт) у строк 05.09.2008 р., сплату процентів за користування кредитом за стовкою 18,5 % річних, сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів за повернення кредиту, сплату збитків кредитора у звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Позивач виконав умови договору та надав кредит, що відповідачем визнається.

Відповідач ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором виконував неналежно, у звязку з чим за період з 05.06.2012 р. по 04.06.2015 р. він має заборгованість за простроченими процентами в розмірі 57 900,66 доларів США, що еквівалентно 1 216 707,85 грн. та пенею за прострочення процентів за цей же період у сумі 578 583,95 грн., що в загальній сумі становить 1 795 291,80 грн.

Отже, право АКБ «ОСОБА_4 Ворота» відповідачем було порушено, проте не підлягає судовому захисту в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

З позовом про стягнення заборгованості за договором № 406 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії від 16.07.2008 року АКБ «ОСОБА_4 Ворота» звернувся до відповідачів 10.06.2015 року про що свідчить відтиск штемпелю на конверті (а.с.37 т.1).

Відповідачем ОСОБА_6 заявлено вимогу про застосування позовної давності, про що до суду надана відповідна заява (а.с.т.1 ст.55).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у писмовій формі. Згідно з п.6.9 договору про надання споживчого кредиту №406 від 16 липня 2008 року сторони домовились, що позовна давність про стягнення неустойки (пені, штрафу ) встановльється тривалістю в три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов договору ОСОБА_6 зобовязувався повернути кредит, наданий позивачем у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але у будь-якому випадку в термін, не пізніше 05 вересня 2008 р. Позов предявлено позивачем 10.06.2015 року, тобто більше ніж через три роки після спливу позовної давності.

З огляду на це, суд дійшов висновку про відмову в позові АКБ «ОСОБА_4 Ворота» до ОСОБА_6 у звязку з пропуском строку позовної давності.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про застосування судом правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 02.12.2015 року по справі №6-249цс15, оскільки зазначена позиція стосується інших правовідносин, а саме випадку коли банком було змінено строк виконання основного зобовязання. У справі що розглядається строк основного зобовязання за кредитним договором не змінювався, дія зобов"язань закінчилася відповідно до умов договору кредиту у конкретний строк 05 вересня 2008 р., оскільки саме в цей день позичальник був зобов"язаний повернути суму кредиту та нараховані проценти. Отже, строк виконання зобов"язання визначений договором кредиту відповідною датою, тому підлягає застосуванню положення абзацу першого ч.5 ст.261 ЦК України, відповідно до якого за зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача процентів за кредитом та пенею за процентами.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості на договором з поручителя ТОВ «Агрофірма «Рассвет» суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 16 ЦПК України встановлено, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за чч.1, 2ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст.17) або ГПК України(ст.ст.1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п. 15 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-745цс15, яка згідно зіст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У звязку з вищевикладеним, спори між банком, який є юридичною особою, і поручителем товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет», яке є також є юридичною особою, підлягають розгляду господарським судом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного, провадження по справі в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет» заборгованості за кредитним договором підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота» ОСОБА_5 до ОСОБА_6, про стягнення заборгованості відмовити.

Провадження по справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота» ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рассвет» про стягнення заборгованості - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинського районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя -