Справа № 755/5407/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У відповідності до положень частини першої статі 110 Цивільного процесуального кодексу України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових відносин, можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як роз'яснено у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач зазначає, що малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком, однак до позову не долучено доказів, які мали підтвердити факт проживання дитини за місцем проживання позивача, також не долучено рішення суду щодо розгляду спору між батьками про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

В той же час, 02 жовтня 2015 року Христинівським районним судом Черкаської області постановлено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за змістом мотивувальної частини рішення судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишається проживати з матір'ю.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про відсунуть підстав для розгляду даного спору за місцем проживання позивача, оскільки до позову не долучено докази, які мали підтвердити факт проживання дитини за місцем проживання батька, також не долучено рішення суду щодо розгляду спору між батьками про визначення місця проживання дитини разом з батьком, тому в розрізі даного спору застосовуються загальні правила підсудності, що дає підстави суду повернути позовну заяву позивачу для подальшого звернення до належного суду в порядку, передбаченому ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п.2 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи наведене та керуючись п.2 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», п.4 ч.3 ст.121, ст.ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини повернути позивачу, для подання позову до належного суду.

Роз'яснити позивачу його право звернутись з цим позовом до Христинівського районного суду Черкаської області, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, з дотриманням вимог ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я