З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"08" листопада 2017 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
за участі: секретаря Буга Р.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за цивільним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
07.09.2017 представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини на земельну частку (пай) площею 9,4164 га, розташованої на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, протягом 30 днів після набрання чинності судовим рішеням.
Позов аргументував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (пай) площею 9,4164 га, розташованої на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 22.01.2002. За своє життя ОСОБА_3 21.12.2005 року склала заповіт, яким все своє майно, яке належало їй по закону заповіла позивачу ОСОБА_2 При звернені позивача до нотаріальної контори у вересні 2017 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 в зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Про наявність у померлої ОСОБА_3 земельної ділянки позивачу не було відомо, а тому вважає вказані причини пропуску звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини поважними.
28.09.2017 ухвалою судді відкрито провадження у справі.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи, та додатково пояснив, що позивач заяву про прийняття спадщини не подала у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки після смерті ОСОБА_3 продовжуючи доглядати за будинком померлої випадково знайшла заповіт на своє ім'я, коли точно знайшла вказати не може, а вже пізніше їй стало відомо про наявність спадкової земельної ділянки. Доказів про існування будинку ОСОБА_3 немає, оскільки він у майже зруйнованому стані, бо там ніхто не проживає, у померлої не було дітей, родичів. Вважає причини пропуску позивачем ОСОБА_2 поважними, оскільки їй було невідомо про наявність заповіту на своє ім'я та спадкової земельної ділянки, а тому вона не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини.
Щодо виклику в судове засідання для дачі особситих пояснень ОСОБА_2, предсатник ОСОБА_1 відмовився. На розяснення суду ст. 10, 11, 60 ЦПК України щодо оголошення переви для надання додаткових доказів, також відмовився.
Представник відповідача - Потоківської сільської ради Жмеринського району в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання поштового відправлення. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність, про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову не надав.
Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
08.11.2017 суд, керуючись ст.ст. 224, 225 ЦПК України зі згоди представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
Згідно довідки виконавчого комітету Потоківської сільської ради від 12.09.2017 року №485 ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.13).
Згідно другого примірника заповіту від 21.12.1995 року, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що він матиме право за законом, заповіла ОСОБА_2 Заповіт не змінено та не відмінено (дату не зазначено) (а.с.8).
Як вбачається із витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт від 21.12.1995 року (номер у спадковому реєстрі) 60865915 чинний, заповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та виданні на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.09.2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 відсутня (а.с.12)
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2017 №1494/02-31 позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, в зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.10).
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п.24 роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Аналогічне зазначено також в роз'ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Представник позивача ОСОБА_1 вказав, що строк звернення до нотаріальної контори позивач ОСОБА_2 пропустила, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту та спадкового майна - земельної ділянки. Позивач ОСОБА_2 продовжуючи доглядати за господарством померлої, випадково натрапила на документи та одразу звернулася до нотаріальної контори із наміром прийняття спадщину. Представник позивача вважає поважними причинами пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття з підстав необізнаності про наявність заповіту та спадкового майна, однак зазначене в розумінні ст.1272 ЦК України, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.
Нормами ст.10,11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).
Згідно із абзацом 1 ч1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно із ч.2,3, 4 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд встановив би наявність причини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення дій щодо прийняття спадщини у визначені ст.1270 ЦК України строки, крім того пояснення представника позивача та викладені обставинив позові надані, а також доданідо нього докази суперечать один одному та не підтверджують вказаних ним обставин, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Суд при ухваленні цього рішення відступає від правових позицій, викладених у висновках Верховного Суду України у справах даної категорії №6-1320цс17, №6-496цс17, в яких встановлені обставини не тотожні обставинам цієї справи. Адже в справах, що переглядались Верховним Судом України в порядку ст. 355 ЦПК України, встановлено, що при зверненні до суду особи, яка не проживала зі спадкодавцем за заповітом, нотаріус не вчиняв дій в порядку 63 Закону України «Про нотаріат» щодо розшуку та повідомлення її як спадкоємця за заповітом, про існування заповіту їй стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому в справах, що переглянуті верховним судом, в обох випадках, встановлено декілька спадкоємці - за законом (який вчасно звернувся до нотаріуса) - за заповітом (який не знав про існування заповіту), а нотаріус при зверненні першого не вчинив дій в порядку ст. 63 Закону України «Про нотаріат» для його пошуку.
В цій же справі ОСОБА_2 достеменно знала про існування заповіту, про що вказує у позові, і за умови, що вона є єдиним спадкоємцем, про що свідчить Витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, а тому й нотаріус був позбавлений законних підстав, до звернення ОСОБА_2., в порядку ст. 63 Закону України «Про нотаріат», вчиняти будь-які дії щодо пошуку спадкоємців після смерті ОСОБА_3.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3,4,6,8,10,11,57,58,59,60,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.1220, 1222, 1223, 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. 63 Закону України «Про нотаріат», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 суд ,-
В задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду А.М. Заярний