Справа №333/9060/15-ц
Пр. № 2/333/49/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду с позовом до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» (відповідач-1), ОСОБА_4 - головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» (відповідач-2), ОСОБА_5 завідуючого кафедрою психіатрії, психотерапії, загальної і медичної психології, наркології, сексології Запорізького державного медичного університету (відповідач-3) про визнання їх дій неправомірними.

В позові зазначає, що має хворого сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Лікарями йому встановлено діагнози: токсоплазмоз та шизофренія. Маючи намір виїхати за кордон на заробітки, щоб заробити на лікування сина, вона звернулась за допомогою адвоката, до психіатричної лікарні за довідкою про психологічний стан свого здоровя. З листа головного лікаря КУ «ОКПЛ» ОСОБА_4 від 20.03.2013 р. вона дізналась, що 23.04.2012 р. її було начебто оглянуто комісією лікарів-психіатрів та встановлено діагноз: хронічний маячний розлад. На неодноразові звернення до відповідача-1 та відповідача-2 про надання копії висновку для ознайомлення, лише 07.05.2013 р. отримала належним чином оформлену копію висновку лікарів-психіатрів. Вважає, що дії лікарів-психіатрів щодо заведення відносно неї медичної картки амбулаторного хворого і складення відносно неї протоколу огляду, рапортів, бесід, психостатусу зумовлені неодноразовими її зверненнями до Міністерства охорони здоровя України, правоохоронних органів, інших державних органів щодо надання належної медичної допомоги сину, уточнення його діагнозу і призначення відповідного лікування. Зазначає, що вона сама до лікарів психіатрів за оглядом і допомогою жодного разу не зверталась, стан її психічного здоровя не визначався. У відповідачів не було правових підстав для заведення медичної картки, встановлення їй діагнозів. Згоди на огляд її лікарями вона не давала, її підписи в медичній картці відсутні. Такі дії відповідачів змусили її звернутися до Бєлгородської обласної психоневрологічної лікарні (Російська Федерація, м. Бєлгород) задля проходження повного психіатричного огляду. Згідно висновку, складеного 31.10.2013 р. лікарями Бєлгородської обласної психоневрологічної лікарні даних щодо психопатології у неї не виявлено. 05.06.2015 р. вона також пройшла повний психіатричний огляд в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері, в результаті чого отримала медичну довідку про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, згідно якої психіатричних протипоказань до виконання роботи з дітьми не виявлено. Просить визнати дії відповідача-1 щодо заведення 27.04.2012 р. медичної карти амбулаторного хворого відносно неї, проведення оглядів та складання у звязку з цим відносно неї рапорту, психостатусу, бесіди та інших документів, що знаходяться в медичній картці-неправомірними; визнати дії відповідача-2 щодо надання вказівок в усній формі ОСОБА_5 по складанню відносно неї протоколу психіатричного огляду від 23.04.2012 р. неправомірними; визнати дії відповідача-3 щодо складання відносно неї протоколу психіатричного огляду від 23.04.2012 р., за яким встановлено діагноз психічного розладу: хронічний маячний розлад неправомірними.

У ході судового слухання справи, позивач надав уточнену позовну заяву (т.1, а.с.117-122) та заяву про збільшення позовних вимог (т.2, а.с.33-34). Відповідно заяви про збільшення позовних вимог просить визнати дії відповідача-1 - Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» - щодо заведення 27.04.2012 р. медичної карти амбулаторного хворого відносно неї, проведення оглядів та складання у звязку з цим відносно неї рапорту, психостатусу, бесіди та інших документів, що знаходяться в медичній картці - неправомірними; визнати дії відповідача-2 ОСОБА_4, головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» щодо надання вказівок в усній формі ОСОБА_5 по складанню відносно неї протоколу психіатричного огляду від 23.04.2012 р. неправомірними; визнати дії відповідача-3 ОСОБА_5 щодо складання відносно неї протоколу психіатричного огляду від 23.04.2012 р., за яким встановлено діагноз психічного розладу: хронічний маячний розлад неправомірними; визнати дії відповідача-1 Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня», відповідача-2 ОСОБА_7, відповідача-3 ОСОБА_5 щодо встановлення їй діагнозу: хронічний маячний розлад - неправомірними.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача-1 та відповідача-2 ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення на позов (т.1, а.с.126-129), в судовому засіданні пояснила, що 20.04.2012 р. відбувався розширений консиліум кафедри психіатрії, психотерапії, загальної та медичної психології та сексології, в ході якого оглядався пацієнт ОСОБА_6, який є сином позивача. Даний консиліум був скликаний у звязку зі скаргою позивача щодо неадекватності лікування її сина. Під час проведення консиліуму позивач вела себе неадекватно, відмічалось психомоторне збудження з гневливостю, безглуздими твердженнями та вимогами. Висловлювала на адресу лікарів погрози фізичної розправи, у звязку з чим і було поставлено питання про психіатричний огляд. Психіатричний огляд позивача проведений з метою зясування наявності у неї психічного розладу та необхідності надання їй психіатричної допомоги відповідно до приписів ЗУ «Про психіатричну допомогу» у звязку з отриманими відомостями, які дають вагомі підстави для обґрунтованого припущення про наявність у обстежуваної тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона здійснює та проявляє дійсні наміри вчинення дій, які представляють безпосередню небезпеку для та оточуючих (а саме: розправа з лікарями та посадовими особами). Огляд проведено 23.04.2012 р. у приміщенні кафедри психіатрії, психотерапії, загальної та медичної психології, наркології та сексології ЗДМУ завідуючим кафедрою, професором ОСОБА_5 при само зверненні позивача. Вважає, що психіатричний огляд позивача є законним, оскільки проведений у відповідності до приписів ст.11 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Щодо проходження позивачем психіатричних оглядів в інших психіатричних установах, то вважає, що висновок «ОГКУЗ «Белгородская областная клиническая психоневрологическая больница» від 31.10.2013 р. не спростовує встановленого позивачу діагнозу, медична документація експертно-діагностичного характеру іншої держави не відповідає вимогам законодавства України та не є дійсною на території України. Довідка про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів № 091136, видана Хмельницьким обласним психоневрологічним диспансером, встановлює лише відсутність протипоказань до роботи з дітьми, однак жодного обґрунтованого заперечення на встановлений діагноз чи його спростування не надає. Відповідно до вимог ст.11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» данні психіатричного огляду в обовязковому порядку повинні здійснювати запис до медичної документації, а тому дії установи щодо заведення медичної картки амбулаторного хворого відносно позивача та внесення до неї відповідних записів вважає правомірними. В задоволені позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Відповідач-3 у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення на позов ( т.2. а.с.5-7), просить розглядати справу без його участі, в звязку з тим, що позивач неодноразово погрожувала йому фізичною розправою, і можливість здійснення позивачем агресивних дій відносно нього при особистій зустрічі. В запереченнях зазначає, що позов є безпідставним та таким що не відповідає фактичних обставинам та вимогам законодавства. Психіатричний огляд позивача проводився 23.04.2012 р. у відповідності до ст.11 ЗУ «Про психіатричну допомогу», а саме на підґрунті відомостей, які дали підстави для припущення про наявність у позивача тяжкого психічного розладу, внаслідок якого вона вчиняла і виявляла реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, погрожувала фізичною розправою над лікарями-психіатрами та консультантами КУ «ОКПЛ» ЗОР; погрожувала припинити необхідне лікування власного важкохворого сина рекомендованими лікарями фармакологічними препаратами. Напередодні психіатричного огляду 23.04.2012 р. позивач вривалася до лікарських кабінетів КУ «ОКПЛ», поводилася неадекватно, агресивно, погрожувала лікарям фізичною розправою. Цей інцидент став підставою для психіатричного огляду позивача. Подібні дії відбувалися неодноразово як до, так і після цього. Медичну карту амбулаторного хворого на імя позивача було відкрито, а відомості там розміщені згідно стандартної процедури, в т.ч. у звязку із самостійним зверненням позивача на прийом до лікаря-психіатра, що підтверджується записом у медичній карті амбулаторного хворого на її імя від 04.12.2012 р. Просить відмовити в позові в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, суд встановив, що 23.04.2012 р. було проведено психіатричний огляд позивача без її згоди. Про проведення огляду її повідомлено не було. Про складання Протоколу психіатричного огляду її також не повідомлено. Цей факт підтверджується відсутністю особистих підписів позивача в медичній картці та ознайомлення с Протоколом психіатричного огляду від 23.04.2012 р. (т.1, а.с.28-33, 66-96). Про проведення огляду на складання Протоколу позивач дізналась отримавши лист-відповідь головного лікаря від 20.03.2013 р. на звернення про отримання довідки про психіатричний стан свого здоровя.

Згідно приписів п.1 ч.3 та ч.4 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

Підставою для проведення психіатричного огляду позивача було письмові та як зазначено в Протоколі психіатричного огляду, усні звернення лікарів, які надавали медичну допомогу хворому сину позивача (т.1, а.с. 28,80-85,86). Данні звернення містять відомості, які давали підстави для припущення про наявність у позивача психічного розладу, погрози фізичною розправою на адресу лікарів-психіатрів та консультантів, які на її думку неправильно лікували її сина, а отже виявляла реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, а також погрожувала припинити необхідне лікування власного важкохворого сина рекомендованими лікарями фармакологічними препаратами.

Статтею 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» передбачається, що заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду.

У невідкладних випадках, коли за одержаними відомостями, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, заява про психіатричний огляд особи може бути усною. У цих випадках рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди приймається лікарем-психіатром самостійно і психіатричний огляд проводиться ним негайно.

Отже, проведення психіатричного огляду позивача, без її усвідомленої згоди, відбувалось у відповідності з приписами законодавства про надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачем не надано належних доказів того, що саме звернення її з заявами до органів державної влади та правоохоронних органів, стало причиною її психіатричного огляду. Не містять таких відомостей і надані як позивачем так і відповідачем копії документів.

Пунктом 9 ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначено, що дані психіатричного огляду з висновком про стан психічного здоров'я особи, а також причини звернення до лікаря-психіатра та медичні рекомендації фіксуються у медичній документації.

Після психіатричного огляду позивача та оформлення Протоколу огляду, медична установа обовязково повинна була оформити медичну картку. Перелік медичної документації затверджено наказом Міністерства охороні здоровя України від 27.12.1999 р. № 302, а щодо порядку заповнення форми первинної облікової документації №025 «Медична картка амбулаторного хворого» визначена в Інструкції, затвердженої наказом МОЗ України від 14.02.2012 р. № 110.

До матеріалів справи долучена копія медичної картки амбулаторного хворого «Генчева Валентина Александровна» форми № 025/о, оформлена відповідно до наказів МОЗ України (т.1, а.с.66-99).

При таких обставинах у суду не має підстав визнавати дії КУ «ОКПЛ» щодо заведення 27.04.2012 р. медичної картки амбулаторного хворого відносно позивача та долучення до неї документів, а саме Протоколу психіатричного огляду від 23.04.2012 р., психстатусу, звернень лікарів неправомірними.

Позовні вимоги щодо визнання дій ОСОБА_4 неправомірними також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано суду жодного доказу того, що відповідач надавав вказівки ОСОБА_5 по складанню відносно неї протоколу психіатричного огляду від 23.04.2012 р. Як зазначено в данному Протоколі огляд проведено в звязку з отриманням відомостей від лікарів-психіатрів ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9. Проведення огляду відбувалось відповідно до вимог ст.11 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Щодо вказівок ОСОБА_4, як головного лікаря, в протоколі не вказано, інших доказів позивачем не надано.

Допитаний в якості свідка лікар-психіатр ОСОБА_10 пояснив, що син позивача є паціентом КУ «ОКПЛ». Позивач, при огляді її сина, увірвалась до кабінету, вела себе неадекватно, була дуже збуджена, представляла небезпеку для оточуючих.

Показанням свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 в частині її психічного здоровя ОСОБА_15 та фактів звернення за психіатричною допомогою, суд відноситься критично. По-перше, зазначені свідки не мають медичної освіти та не є фахівцями в області психіатрії, а по-друге, їм не відомо чи зверталась позивач за психіатричною допомогою, а всі інші обставини її спілкування з лікарями відомо з інформації, наданної їм позивачем.

При тому, в медичній картці амбулаторного хворого, заведеної 27.04.2012 р. на імя позивача (т.1 а.с.97-99) зроблено запис щодо самостійного звернення позивача до КУ «ОКПЛ» в грудні 2012 р. з метою отримання довідки психічного стану. Була направлена на ВКК для видачи довідки, але на засідання комісії 26.12.2012р. не зявилася.

Суд не приймає, як належний доказ по справі, надані позивачем висновок «ОГКУЗ «Белгородская областная клиническая психоневрологическая больница» від 31.10.2013 р. (т.1, а.с.65) та довідки про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів № 091136 виданого Хмельницким обласним психоневрологічним диспансером (т.1, а.с.61). Предметом позову є неправомірні дії відповідачів при психіатричному огляді, встановлені діагнозу психіатричного розладу, а не сам діагноз. Крім того, висновок Бєлгородської обласної клінічної психоневрологічної лікарні не містить чітку дату його видачі та печатку установи.

Відповідно до ст.145 ЦПК України, призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2016 року за клопотанням відповідача ОСОБА_5 було призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання «Чи хворіє ОСОБА_1 на психічний розлад» (т.2, а.с.58).

ОСОБА_16 міського Центру судово-психіатричної експертизи від 03.04.2017 року (т.2, а.с.61), матеріали цивільної справи повернуті без виконання судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_1 в звязку з тим, що на неодноразові виклики для проведення амбулаторної СПЕ під експертна не зявилась. Позивач та її представник причину неявки на експертизу пояснили тяжким матеріальним становищем.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1,3,7, 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», ст. ст. 10,60, 145-147, 208, 209, 212 -215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня», ОСОБА_4 Васильовича, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_17