АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2147/17 Справа № 202/2229/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 27
13 квітня 2017 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 рік квітень 13 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № K2H0RD03660802 від 10.06.2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8 116 гривень 50 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.04.2006 року.

У забезпечення виконання кредитного договору, в той же день між ОСОБА_2 акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № K2H0RD03660802 за умовами якого ОСОБА_4 стала відповідати перед кредитом за виконання зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник у тому ж розмірі, що і ОСОБА_3, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені, інших платежів та відшкодування збитків.

Крім цього, належне виконання позичальником ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором було забезпечено і договором поруки № 167, укладеним з поручителем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Акцент-Банк» 20.10.2010 року.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що відповідач ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання щодо належного їх виконання і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону не виконав, в результаті чого станом на 21.10.2013 року у нього виникла заборгованість у розмірі 40 330 гривень 87 копійок, з яких заборгованість за кредитом складає 0 гривень 00 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 12 562 гривні 44 копійки, заборгованість по комісії за користування кредитом 0 гривень 00 копійок та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 27 768 гривень 43 копійки, ОСОБА_2 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» вимушено було звернутись з даним позовом до суду.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість заочного рішення суду, грубе порушення норм процесуального права, просило його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року в частині позову ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості скасована, провадження по справі у цій частині закрито. Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року в частині позову ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасована і справа у цій частині направлена на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає задоволенню частково, а заочне рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - зміні з мотивів правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення заборгованості, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» в порушення вимог статті 131 ЦПК України не надано належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, не повідомлено суд про всі відомі йому рішення судів, що стосуються предмету спору, так як із розрахунку заборгованості, наданого банківською установою до суду, вбачається відсутність боргу за тілом кредиту.

З таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений в порушення статей 10, 11 ЦПК України та частини 4 статті 129 Конституції України, відповідно до яких якщо суд не погоджується з наданим розрахунком кредитної заборгованості, то повинен дати йому належну правову оцінку (стаття 212 ЦПК України), а не відмовляти в задоволенні позовних вимог у разі ненадання банком іншого розрахунку.

Разом з цим, як видно з матеріалів справи з 11.09.2006 року по 18.09.2013 року погашення заборгованості не здійснювалось. При здійсненні погашення відсотків 18.09.2013 року у розмірі 1 149 гривень 15 копійок прострочене сальдо склало 0.00 грн., тоді як на 14.01.2013 року воно складало 2 069 гривень 85 копійок, що не узгоджується з пунктом 3.3 кредитного договору, за яким кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом, насамперед направляються для відшкодування збитків банку, згідно пункту 2.2.11 укладеного між сторонами договору; далі пені, згідно розділу 4 цього договору ; далі простроченої комісії по кредиту ; далі комісії по кредиту ; далі прострочених відсотків по кредиту ; далі відсотків по кредиту і далі простроченої заборгованості за кредитом.

Таким чином, з огляду на викладене, а також що в погашення прострочених сум пені та комісії ніякі зарахування з 06.08.2005 року не здійснювались, а з 06.04.2006 року заборгованість по тілу кредиту відсутня, заочне рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає зміні з мотивів обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п.1,3 ст.309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року змінити з мотивів обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :