Провадження № 2-п/761/297/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Малинников О.Ф.., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року, ухваленого по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, перевіривши виконання вимог ст. 229 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року, ухваленого по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Разом з тим, вивчивши подану заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 229 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 229 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Як вбачається з заяви, відповідач ОСОБА_1, просить звільнити його від сплати судового збору посилаючись на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому, перелік заяв, за подання яких не справляється судовий збір, чітко визначений ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а перелік пільг щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях чітко регламентований ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України від 01 січня 2017 року), якими не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за подання заяви, пов'язаної з порушенням їхніх прав.

Разом із тим, в рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року, яке є остаточним та обов'язковим до виконання на території України зазначено, що перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання позову, визначено у статті 5 Закону України «Про судовий збір» і цей перелік є вичерпним.

Вказане рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене

Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-1121цс16: «Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), частини першої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», який має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії.

Згідно із ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При цьому суд виходив із висновків Верховного суду України, зокрема, при розгляді справ №6-2580цс16, 6-2117цс16, 6-2073цс16, 6-2056цс16 та ін.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що заявник не звільнений від сплати судового збору

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяв про перегляд заочного рішення встановлений у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення з даною заявою до суду становить 320,00 грн.

Враховуючи викладене, заявник зобов'язаний сплатити судовий збір за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення у сумі 320, 00 грн.

Окрім того, всупереч вимог ч. 2 ст. 229 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення не зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, перелік доданих до заяви матеріалів.

Таким чином, заявнику необхідно подати до суду заяву в новій редакції про перегляд заочного рішення в якій зазначити обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, перелік доданих до заяви матеріалів, разом із її копіями відповідно до кількості учасників процесу та копіями всіх доданих до неї матеріалів, а також докази сплати судового збору на суму 320, 00 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 229 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються правила ст. 121 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, встановлених законом, постановляє ухвалу, в якій зазначається підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 121, 209, 210, 229 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року, ухваленого по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків терміном на 5 (п'ять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз'яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ф. Малинников.