Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2734/17

Провадження № 2/126/1030/2017

"14" листопада 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 1,9986 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дану земельну ділянку ОСОБА_3 отримала у спадок після смерті чоловіка - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Спадкоємцями померлої за заповітом є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає.

За заповітом, складеним 20.06.2012 року, спадкодавиця заповіла позивачці сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданий 18.05.1999 року. Однак, за життя ОСОБА_3 отримала Державний акт на вищевказану земельну ділянку взамін сертифікату на підставі розпорядження Бершадської РДА №145 від 25.08.2011 року.

У зв'язку з тим, що у заповіті вказано не Державний акт, а сертифікат, позивачка не може оформити спадкове майно.

З урахуванням викладеного, позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2,про тлумачення заповіту.

Позивач ОСОБА_1, до початку розгляду справи по суті, надала на адресу суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 також надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала, просить слухати справу у її відсутність.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами, до яких належить і заповіт.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 213 ЦК України передбачає, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому можуть належати у майбутньому. Приписами частини 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи.

В судовому засіданні встановлено, що правочином, зміст якого просить розтлумачити позивач є заповіт ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який укладено в письмовій формі 20.06.2012 року та посвідчено секретарем виконавчого комітету Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстровано в реєстрі за №22, особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. На час розгляду справи заповіт не визнано недійсним. Підстав для встановлення нікчемності або визнання заповіту недійсним не встановлено, спору між сторонами не встановлено.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачається із заповіту, ОСОБА_3 заповіла позивачці майновий сертифікат та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданий 18.05.1999 року розміром 1,94 га. Даний сертифікат ОСОБА_3 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2011 року.

26.11.2012 року ОСОБА_3 взамін вищевказаного сертифікату на підставі розпорядження Бершадської РДА від 25.08.2011 року №415, отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, за яким за нею було визнано право власності на земельну ділянку розміром 1,9986 га, розташовану на території Чернятської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Аналогічні відомості вбачаються з довідки відділу Держгеокадастру у Бершадському районі від 20.06.2017 року.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3. Позивачці приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що в поданому заповіті зазначено сертифікат на право на земельну частку (пай) , а не державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що заповідач призначив своїм спадкоємцем ОСОБА_1 заповівши належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі. Правочин вчинено у передбаченій законом формі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На час відкриття спадщини спадкодавець взамін сертифіката на право на земельну частку(пай) отримала правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, але змін до заповіту не внесла, а тому беручи до уваги встановлені обставини, загальний зміст правочину, намір спадкодавця, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 16, 25, 202, 203, 213, 1216, 1218, 1220, 1223, ч.1 ст. 1225, 1236 ЦК України, керуючись, ст.ст. 8, 10, 15, 57, 60, 61, ч.4 174, 212-215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Витлумачити заповіт від 20 червня 2012 року, посвідченого секретарем виконкому Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області, зареєстровано у реєстрі за № 22, зазначивши, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 1, 9986 га, розташовану та території Чернятської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації №415 від 25.08.2011 року, на ім'я ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Губко