АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3661/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1033/17Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Хіль Л.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Мартєва С.Ю.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

За участю представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу представника комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_5 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Кременчукводоканал», третя особа - Генеральний директор підприємства ОСОБА_7, про визнання незаконними і скасування наказів, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до КП «Кременчукводоканал». Після неодноразового уточнення позовних вимог остаточно прохав суд визнати незаконними та скасувати накази Генерального директора Комунального підприємства КП «Кременчукводоканал»: наказ №1308 від 14 грудня 2015 року «Про зміни у структурі та штатному розпису підприємства»; наказ №200 від 31 березня 2016 року «Про зміни у штатному розписі та структурі підприємства»; наказ №213 від 05 квітня 2016 року «Про затвердження акта простою р.м. 1-005 «Головний інженер»; наказ №252 від 29 квітня 2016 року «Про затвердження Акта про простій робочого місця 1-005 «Головний інженер»; стягнути у відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_6 зазначив, що 02 квітня 2015 року був призначений головним інженером у КП «Кременчукводоканал». 14 грудня 2015 року підприємство очолив новий керівник, який 14 грудня 2015 року видав наказ № 1308, що передбачав зміни у структурі та штатному розписі підприємства. Цим наказом були змінені істотні умови укладеного з ним трудового договора, оскільки частина його посадових обов`язків була передана новопризначеним працівникам керівного складу підприємства. Наказом № 200 від 31 березня 2016 року генеральний директор підприємства знову змінив істотні умови його праці, також передавши частину його повноважень до обов`язків інших працівників підприємства. Про такі зміни істотних умов праці його не попереджали; згоду виборного профспілкового органу, членом якого він є, адміністрація не отримувала. Наказами № 213 від 05 квітня 2016 року та № 252 від 29 квітня 2016 року генеральний директор затверджував акти простою у періоди з 06 квітня 2016 року по 28 квітня 2016 року та з 04 травня 2016 року по 28 червня 2016 року. Вважає, що простій робочого місця головного інженера адміністрація створила штучно. 30 червня 2016 року його звільнили з підприємства, і в Автозаводському районному суді м. Кременчука також перебуває справа за його позовом до відповідача про поновлення на роботі.

Позовні вимоги в частині стягнення 100000 грн. моральної шкоди позивач обгрунтував тим, що він зазнав глибоких моральних страждань, піддався дискримінації через незаконні утиски та приниження з боку адміністрації підприємства, єдиною причиною яких, на його думку, є родинний зв`язок між ним та ОСОБА_8, судові рішення про поновлення якого на посаді генерального директора підприємства адміністрація КП «Кременчукводоканал» не виконує.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 лютого 2017 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 до КП «Кременчукводоканал» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про стягнення матеріальної допомоги в сумі 3000,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано накази генерального директора КП «Кременчукводоканал»:

-наказ №1308 від 14 грудня 2015 року « Про зміни у структурі та штатному розпису підприємства» в частині пункту 2 щодо підпорядкування головного інженера технічному директору та пункту 4 щодо підпорядкування відділу з програмного забезпечення і експлуатації компютерної техніки, виробничо-технічного відділу, відділу охорони навколишнього середовища, транспортного цеху, хімбаклабораторії директору технічному, диспетчерської служби, цеху водопостачання, цеху водовідведення, цеху водопостачання та водовідведення Крюкова заступнику директора технічного;

-наказ №200 від 31 березня 2016 року «Про зміни у штатному розписі та структурі підприємства» в частині пункту 1 щодо переведення у підпорядкування заступника директора технічного з 01 квітня 2016 року відділу головного енергетика та структурно підпорядковані йому цехи технічного обслуговування та ремонту електрообладнання, електролабораторії, а також в частині пункту 2 щодо підпорядкування директору технічному з 01 квітня 2016 року відділу головного технолога;

-наказ №213 від 05 квітня 2016 року «Про затвердження акта простою р.м. 1-005 «Головний інженер»;

-наказ №252 від 29 квітня 2016 року «Про затвердження Акта про простій робочого місця 1-005 «Головний інженер».

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в сумі 100000,00 грн. залишино без задоволення.

Стягнуто з КП «Кременчукводоканал» на користь ОСОБА_6 сплачені ним судові витрати в сумі 551,20 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник за довіреністю КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, прохав його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд не обґрунтував в своєму рішенні, чому він дійшов до висновку про те, що зменшення кількості підконтрольних головному інженеру службових осіб є змінами умов трудового договору. Натомість, виведення з підпорядкування головного інженера ряду служб було викликано змінами в організації праці, впровадженням нових управлінських схем в роботі підприємства.

Апелянт також вважає незаконними висновки суду першої інстанції щодо скасування наказів № 213 від 05.04.2016 року та № 252 від 29.04.2016 року, оскільки вказаними наказами було затверджено акти про простій, якими було зафіксовано факт відсутності будь-якої роботи для ОСОБА_6 в зазначені періоди. Простій виник з вини адміністрації, оскільки виник внаслідок змін в організації праці, але при цьому будь-які права позивача порушено не було, у тому числі щодо виплати йому заробітної плати.

Також апелянт вказував про безпідставність поновлення судом строків звернення до суду щодо оскарження наказів № 1308 та № 200.

Колегія суддів, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до норми ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Нормою ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на садах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.04.2015 року ОСОБА_6 було призначено на посаду головного інженера КП «Кременчукводоканал» (т.1, а.с. 10, т.1).

За час роботи на підприємстві, зокрема, обіймаючи зазначену посаду, до дисциплінарної відповідальності він не притягувався, має патенти на винаходи, які запроваджував у технологічні процеси на підприємстві; неодноразово заохочувався. Ці обставини стороною відповідача не заперечувалися, отже є підстави для висновку про те, що кваліфікація та досвід ОСОБА_6 відповідали займаній посаді. Згідно посадової інструкції, затвердженої 25.12.2014 року, головний інженер здійснює керівництво технічними службами підприємства (т.1, а.с. 197-199).

14.12.2015 року підприємство очолив новий генеральний директор, який того ж дня видав наказ № 1308 під назвою «Про зміни у структурі та штатному розпису підприємства» (т.1,а.с. 171). Згідно з цим наказом, « з метою удосконалення структури та перерозподілом обов`язків між керівним складом…» була скорочена з 14.12.2015 року посада заступника головного інженера з виробництва; включені у штатний розпис посади першого заступника генерального директора, директора технічного, заступника директора технічного; головного інженера було підпорядковано директору технічному. Наказ не містить прямих посилань на зміни істотних умов праці головного інженера, проте згідно пункту 4 наказу відділ з програмного забезпечення і експлуатації компютерної техніки, виробничо-технічний відділ, відділ охорони навколишнього середовища, транспортний цех, хімбаклабораторія передані у підпорядкування директору технічному, а диспетчерська служба, цех водопостачання, цех водовідведення, цех водопостачання та водовідведення Крюкова - заступнику директора технічного.

З копій наказу № 1308 від 14.12.2015 року, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що вони не містять підпису ОСОБА_6 про ознайомлення з наказом, проте позивач у суді не заперечував того факту, що він був ознайомлений з наказом та не погодився з ним (т.1, а.с. 104, 171).

15 лютого 2016 року адміністрація відповідача повідомила голову профспілки КП «Кременчукводоканал» про зміни в штатному розпису з 19.04.2016 року по робочому місцю № 1-005 головний інженер (т.1, а.с. 23).

31 березня 2016 року генеральний директор КП «Кременчукводоканал» «з метою вдосконалення оперативної взаємодії між підрозділами підприємства, якісного та своєчасного виконання виробничих завдань…», видав наказ № 200 від 31.03.2016 року «Про зміни у штатному розписі та структурі підприємства», відповідно до пунктів 1 та 2 якого були переведені у підпорядкування заступника директора технічного з 01 квітня 2016 року відділ головного енергетика та структурно підпорядковані йому цехи технічного обслуговування та ремонту електрообладнання, електролабораторії, а відділ головного технолога підпорядкований директору технічному (т.1, а.с. 172). ОСОБА_6 було ознайомлено з наказом у день його видання, із вказаним наказом він не погодився, про що зазначив письмово.

16 березня 2016 року працівники КП «Кременчукводоканал» створили первинну профспілкову організацію Вільної профспілки м. Кременчука, про що 21.03.2016 року повідомили першого заступника генерального директора підприємства (т.1, а.с. 37-41). Головою профкому було обрано позивача.

В результаті «оптимізації управлінських функцій» виник простій з вини адміністрації, головний інженер ОСОБА_6 фактично не мав постійних обов`язків, підрозділів і працівників у підпорядкуванні. 03.02.2016 року (т.1, а.с. 22), 01.04.2016 року (т.1, а.с. 27), 04.04.2016 року (т.1, а.с. 28), 29.04.2016 року (т.1, а.с. 32) він звертався до генерального директора з доповідними записками, просив забезпечити його роботою, не перешкоджати виконанню ним своїх обов`язків.

Службовою запискою від 04.04.2016 року технічний директор доповів керівнику підприємства, що «у звязку зі змінами у структурі підприємства, перепорядкуванням ряду структурних підрозділів та проведеною реорганізацією служби головного механіка у головного інженера відсутні посадові обов`язки», і з 06.04.2016 року необхідно встановити простій робочого місця головного інженера. Актом від 05.04.2016 року ці обставини підтверджені, і наказом № 213 від 05.04.2016 року було встановлено простій з 06.04.2016 року по 28.04.2016 року (т.1, а.с. 30, 241, 242).

Аналогічно було оформлено простій робочого місця головного інженера у період з 04.05.2016 року по 28.06.2016 року наказ № 252 від 29.04.2016 року (т.1, а.с. 33, 238, 239). Час перебування у простої позивачу оплачено у розмірі його середньомісячного заробітку.

29.04.2016 року адміністрація попередила позивача про майбутнє звільнення у зв`язку зі скороченням штату, запропонувавши вакантні посади робітників (контролера, лаборанта, водія, охоронця і т.і., т.1 а.с. 34).

Проте 30.06.2016 року ОСОБА_6 було звільнено з займаної посади з підстав пункту 6 статті 36 КЗпП України.Наказ про своє звільнення позивач оскаржив в суд; справа перебуває у провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука у стадії судового розгляду.

У період з 25 грудня 2015 року по 12 січня 2016 року ОСОБА_6 лікувався в умовах стаціонару нейрохірургічного відділення третьої міської лікарні (т.1, а.с. 18); з 18 січня 2016 року по 23 січня 2016 року амбулаторно (т.1, а.с. 20); з 5 квітня 2016 року по 15 квітня 2016 року в умовах стаціонару кардіологічного відділення третьої міської лікарні (т.1, а.с. 31).

Нормою ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівникові визначено тримісячний строк на звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору, з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Нормою ч. 1 ст. 234 КЗпП України визначено право суду на поновлення такого строку, пропущеного з поважних причин.

Апелянт стверджує, що строк на звернення до суду позивачем пропущено не з поважних причин, так як незнання ОСОБА_6 норм законів, не може бути підставою для визнання причин пропуску строків на оскарження наказів поважними.

Проте, колегія суддів констатує, що поновлюючи строк на оскарження наказів № 1308 від 14 грудня та № 200 від 31 березня 2016 року, суд першої інстанції, окрім врахування вищевказаного, вірно виходив з хворобливого стану позивача, який з 25 грудня 2015 року по 15 квітня 2016 року тричі хворів, з огляду на що пропустив визначений у законі строк на звернення до суду задля оскарження вищевказаних наказів.

Нормою ч. 3 ст. 64 ГК України передбачено самостійність підприємств щодо визначення своєї організаційної структури, встановлення чисельності працівників та штатного розпису.

Проте, така діяльність підприємства в особі його адміністрації не повинна порушувати прав працюючих на ньому працівників.

Дану обставину не заперечував і позивач, проте, суд першої інстанції цілком обґрунтовано погодився із тим, що накази № 1308 від 14 грудня 2015 року та № 200 від 31 березня 2016 року видані з порушенням вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України та ч. 2 ст. 252 КЗпП України, а саме із тим, що вказані накази суттєво змінювали умови укладеного з ОСОБА_6 трудового договору.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами організації виробництва і праці допускається істотна зміна умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю , кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяця.

Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта про те, що передання частини повноважень особи іншій особі (позбавлення її ряду повноважень) не є зміною істотних умов праці.

Суд першої інстанції, проаналізувавши зміст наказу № 1308 від 14.12.2015 року, № 200 від 31 березня 2016 року та посадову інструкцію головного інженера, затверджену 25 грудня 2014 року, як особи, яка є першим заступником генерального директора і здійснює керівництво технічними службами підприємства (т. 1, а.с. 147-199; п.п. 1.1, 1.4 та розділ 7 посадової інструкції), дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вказані накази суттєво змінювали умови укладеного з ОСОБА_6 трудового договору.

Разом з тим, безпідставними є доводи апелянта й про те, що зміна істотних умов трудового договору не повинна була погоджуватись із первинною профспілковою організацією, адже ОСОБА_6 є її членом і таке погодження відповідно до ч. 2 ст. 252 КЗпП України є обов`язковим.

Відповідно до норми ст. 34 КЗпП простій визначений як зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

З урахуванням вищевикладених правильних висновків суду першої інстанції, логічним є і висновок суду про те, що видання наказів № 213 від 05 квітня 2016 року та № 252 від 29 квітня 2016 року, якими затверджено акти про простій робочого місця № 1-005 головний інженер, що виник у зв`язку із незаконними діями відповідача.

Отже, колегія суддів дійшла до переконання, що висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, а оцінка доказів проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п.1, 308 ч.1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_9

З оригіналом згідно: ОСОБА_1