судді Апеляційного суду Житомирської області Шевчук А.М. висловлена в порядку, передбаченому ч.3 ст.19 ЦПК України,
щодо підвідомчості справи за позовом Радомишльської районної спілки споживчих товариств до Кооперативного підприємства "КООПЕРАТОР", ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Житомирська обласна спілка споживчих товариств, про визнання недійсним і скасування установчого договору та статуту Кооперативного підприємства "КООПЕРАТОР" та за зустрічним позовом Кооперативного підприємства "КООПЕРАТОР", ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Радомишльської районної спілки споживчих товариств, третя особа: Житомирська обласна спілка споживчих товариств про визнання права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою Радомишльської районної спілки споживчих товариств на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 березня 2017 року.
За наслідками розгляду апеляційної скарги Радомишльської районної спілки споживчих товариств більшістю голосів колегії суддів Апеляційного суду Житомирської області постановлено ухвалу, якою ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 березня 2017 року про закриття провадження у справі скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до того ж суду в порядку цивільного судочинства.
Із вищевказаною ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2017 року погодитися не можу з наступних підстав.
Зі справи вбачається, що у серпні 2016 року Радомишльська районна спілка споживчих товариств звернулася до суду із позовом до Кооперативного підприємства "КООПЕРАТОР", ОСОБА_1, ОСОБА_2 з вимогами про визнання недійсними та скасування Установчого договору та Статуту КП «КООПЕРАТОР». В обґрунтування позову посилається на фіктивність установчих документів, спрямованих на заволодіння майном.
У вересні 2016 року Кооперативне підприємство "КООПЕРАТОР", ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися із зустрічним позовом до Радомишльської районної спілки споживчих товариств (а.с.50-53 т.1). З урахування заяви про уточнення вимог, просять визнати за Кооперативним підприємством «КООПЕРАТОР» право власності на майновий комплекс бази, що складається із бази, контори та трьох складів, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.113-117 т.1). Свої вимоги обґрунтовують тим, що зазначене нерухоме майно передане Радомишльською районною спілкою споживчих товариств Кооперативному підприємству «КООПЕРАТОР» як її внесок до статутного фонду останнього.
Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 березня 2017 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, тобто суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, окрім випадків, коли розгляд таких справ за Господарським процесуальним кодексом України віднесено до компетенції господарських судів.
Так, 28 березня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 10 жовтня 2013 року №642-VII, яким пункт 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України викладено в новій редакції.
За таких обставин відповідно до п.4 ч.1 ст.12 ГПК України після 28 березня 2014 року господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичними особами та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.
При визначенні підвідомчості даної справи слід враховувати, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п'ятої статті 63, частини першої та третьої статті 167 ГК України, статей 6,8,19 та 21 Закону України «Про кооперацію», статей 1,2,5,6,8,9,12 Закону України «Про споживчу кооперацію» у кооперативних підприємствах та споживчих товариствах виникають корпоративні відносини.
За змістом положень п.4 ч.1 ст.12 ГПК України після 28 березня 2014 року сторонами у корпоративному спорі є учасники (засновники, члени) юридичної особи, а не тільки учасники (засновники, акціонери) господарського товариства, як це було раніше, тобто до 28 березня 2014 року, у спорах, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності даної юридичної особи.
Корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Спори за позовами учасників (засновників, акціонерів, членів) юридичної особи про визнання недійсними установчих документів (установчого договору, статуту) належать до корпоративних спорів, оскільки установчі документи юридичної особи затверджуються під час її створення, подаються для державної реєстрації та в подальшому регулюють відносини щодо управління нею.
Підвідомчими господарським судам на підставі п.4 ч.1 ст.12 ГПК України є також спори між засновниками юридичної особи щодо права власності на майно, передане юридичній особі як вклад до статутного фонду.
Так, засновниками Кооперативного підприємства «Кооператор» є Радомишльська районна спілка споживчих товариств, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Спір виник між засновниками Кооперативного підприємства «Кооператор» з приводу недійсності установчих документів даної юридичної особи та щодо права на майновий комплекс, що складається із бази, контори та трьох складів, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, переданий Радомишльською районною спілкою споживчих товариств Кооперативному підприємству «КООПЕРАТОР» як її внесок до статутного фонду останнього, тобто виник корпоративний спір між засновниками юридичної особи.
За таких обставин, суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, та предмети позовів відповідають визначеним у пункті 4 ч.1 ст.12 ГПК України після 28 березня 2014 року справам, що виникають із корпоративних правовідносин, а тому дана справа відповідно до статті 1 ГПК України підвідомча господарським судам.
На час відкриття провадження у даній справі (29 серпня 2016 року) вищевказані зміни у ст.12 ГПК України набули чинності, а тому на стадії відкриття провадження у даній справі належало відмовити у його відкритті, а безпідставно відкрите провадження підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки дану справу належить розглянути в порядку господарського, а не цивільного судочинства. Недотримання правил підвідомчості є підставою для скасування рішення у справі, ухваленого по суті спору.
За таких обставин вважаю помилковим висновок колегії суддів Апеляційного суду Житомирської області про те, що спір належить продовжувати розглядати у порядку цивільного судочинства, оскільки, на мою думку, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Виходячи з наведеного, вважаю, що були відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до Радомишльського районного суду Житомирської області в поряду цивільного судочинства.
Окрема думка викладена письмово та приєднана до матеріалів справи. Відкрита для ознайомлення.
Суддя Апеляційного суду
Житомирської області А.М. Шевчук