Справа № 310/1574/17
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадщину.

25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони відповідачу вчиняти певні фактичні дії, що стосуються предмету спору, а саме будинку відпочинку по вул. Макарова, буд. 115-к в м. Бердянську Запорізької області, житлового будинку по вул. 17 Вересня, буд. 31 в м. Бердянську Запорізької області, житлового будинку по вул. 17 Вересня, буд. 33 в м. Бердянську Запорізької області, грошових коштів на рахунку в розмірі 220 000 грн., земельної ділянки, розташованої по вул. Макарова, буд. 119-а в м. Бердянську Запорізької області. Просив заборонити ОСОБА_2 здавати спадкове майно в оренду та отримувати за це гроші; укладати договори з агенціями нерухомості, рекламними агенціями щодо продажу спадкового майна до отримання права власності на нього; укладати договори на обслуговування спадкового майна до отримання права власності на нього; використовувати спадкове майно у власних корисних інтересах до отримання права власності на нього; користуватись будинком відпочинку по вул. Макарова, буд. 115-г в м. Бердянську Запорізької області («Замок Венеція») у власних інтересах, вести щодо нього підприємницьку діяльність, заселяти в нього будь-яких осіб до отримання права власності на нього; брати завдаток за можливий продаж будь-якого обєкту спадщини; заселяти у обєкти спадкового майна будь-яких фізичних чи юридичних осіб до отримання права власності на нього; передати позивачу спадкове майно на відповідальне збереження.

Вимоги заявника мотивовані тим, що відповідач має велику кількість боргів, тому намагається в будь-який спосіб розпоряджатись майном або речовими правами на власну користь, не враховуючи інтереси позивача, намагається здати в оренду житловий будинок по вул. 17 Вересня, 31 в м. Бердянську; 12 квітня 2017 року ОСОБА_2 приїхав до житлового будинку по вул. 17 Вересня, буд. 31 в м. Бердянську, в якому позивач зареєстрований і проживає зі своєю дружиною та неповнолітньою дочкою, привіз із собою невідомих осіб, які почали вибивати вхідні ворота, перелізли через паркан, в звязку із чим був викликаний наряд ДСУ, який був вимушений стримувати відповідача; вивозить речі та документи з будинку 33 по вул. 17 Вересня, користується та розпоряджається майном на власний розсуд; ОСОБА_2 розмістив оголошення про продаж будинку відпочинку по вул. Макарова, буд. 115-г в м. Бердянську на сайті http://domik/ua, будинок активно оглядають можливі покупці. Заявник вважає, що хоча ОСОБА_2 в законний спосіб продати обєкти спадщини не зможе, але він може взяти завдаток, передавши будинок в оренду, підписати договір позики з фізичною особою, що у майбутньому призведе до додаткових витрат, відшкодування збитків, вимушеної сплати боргів відповідача.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Щодо вимог, про накладення арешту на спадкова майно, слід зазначити що 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 вже звертався до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони відповідачу вчиняти певні фактичні дії, що стосуються предмету спору, а саме будинку відпочинку по вул. Макарова, буд. 115-к в м. Бердянську Запорізької області, житлового будинку по вул. 17 Вересня, буд. 31 в м. Бердянську Запорізької області, житлового будинку по вул. 17 Вересня, буд. 33 в м. Бердянську Запорізької області, грошових коштів на рахунку в розмірі 220 000 грн., земельної ділянки, розташованої по вул. Макарова, буд. 119-а в м. Бердянську Запорізької області. Ухвалою суду від 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову. Звертаючись повторно з цими вимогами, заявник знову посилається на ті самі обставини. Враховуючи, що право власності на спадкове майно не оформлено сторонами у справі, в даний момент жодна особа не має можливості будь-яким чином передати право власності на вказане майно іншій особі, тобто здійснити відчуження даного майна. Таким чином, в суду не має підстав вважати, що відповідач має можливість будь-яким чином розпорядитися спадковим майном, а тому не має підстав для застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спадкове майно.

Щодо вимог заявника вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору, то заявником не було обґрунтовано необхідності вчинення кожної з них, підстави обрання саме такого виду забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заборона на вчинення дій може стосуватися лише предмета спору. Предметом спору між сторонами фактично є визначення кола спадкоємців, які будуть допущені до спадкування, оскільки позивач просить усунути від права на спадкування ОСОБА_2, тому заборона вчиняти дії, що зазначені в заяві про забезпечення позову, безпосередньо не повязані з предметом позову та їх вчинення відповідачем не створює жодних реальних перешкод для виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення вимог позивача. Суд вважає, що укладання договору про розміщення реклами про продаж майна, отримання завдатку за можливий продаж взагалі безпосередньо стосуються ОСОБА_2 та не мають жодного відношення до спадкового майна. Щодо вимоги заборони користуватися будинком відпочинку, слід зазначити, що сам позивач розам з родиною проживає в одному з будинків, що входять до спадщини.

За таких обставин суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадщину відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області на протязі пяти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_4