печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «АКБ «Київ», третя особа ОСОБА_2 про визнання торгів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «АКБ «Київ», третя особа ОСОБА_2 про визнання торгів недійсними, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, а також заборонити вчиняти певні дії, оскільки не вжиття вказаного заходу забезпечення позову зможе утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд розглянув заяву у відсутність сторін в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-4301/11 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_1, третя особа Приватне підприємство «Ассоль і Ко» про звернення стягнення на предмет іпотеки та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 66,70 кв.м., що належить ОСОБА_1 (01011, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

Вказаним рішенням суду визначена початкова ціна реалізації предмету іпотеки 1 852 592 грн. 50 коп.

28 січня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинським С.С. відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно ОСОБА_1.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем описано та передано на реалізацію квартиру, що стверджується актом опису від 28 лютого 2013 року.

Отже вжиті судом заходи забезпечення позову на даний час по суті зупиняють виконання судового рішення у справі № 2-4301/11, що набрало законної сили, та унеможливлюють проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні з його виконання, фактично спрямовані на перешкоджання реалізації нерухомого майна у виконавчому провадженні, чим порушуються права третьої особи на отримання коштів за непогашеним кредитом.

Тому доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 152, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «АКБ «Київ», третя особа ОСОБА_2 про визнання торгів недійсними - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Батрин