Справа № 225/3239/16-ц
Провадженя№ 2/266/161/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди,

третя особа: Головне управління Національної поліції в Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 19650,29 грн.

В ході слухання справи позивач уточнив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідачів на його користь 19650,29 грн. матеріальної шкоди та 15623,84 грн. інфляційних витрат, а всього 35273,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.10.2013р. в Ленінському районі м. Донецька в результаті навмисного підпалу було заподіяно матеріальну шкоду належного йому на праві власності автомобілю ВАЗ 210994 державний номер АН 0855СА. 16.10.2013р. структурним підрозділом МВС України (Ввідповідач - 1) СВ Ленінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області за цим фактом було розпочато кримінальне провадження № 0002350 віл 16.10.2013р. за ч.2 ст. 194 КК України, в вищевказаному провадженні він був визнаний потерпілим. За постановою слідчого СВ Ленінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області було призначено авто-товарознавчу експертизу від 20.11.2013р. згідно якої сума матеріального збитку належного йому на праві власності автомобілю ВАЗ 210994 державний номер АН 0855СА склала 19650,29 гривень. У 2013р. кримінальне провадження № 0002350 від 16.10.2013р. за ч.2 ст. 194 КК України розслідувалось дуже повільно та безрезультатно. В зв'язку з проведенням антитерористичної операції у м. Донецьку в 2014р., державні органи влади у 2014р. були переведені до інших, не окупованих територій України, однак в результаті бездіяльності співробітників Ленінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області згідно відповіді ГУ Національної поліції в Донецької області від 23.12.2015р., матеріали кримінального провадження № 0002350 віл 16.10.2013р. за ч.2 ст. 194 КК України протиправно були залишені у м. Донецьку, бо тільки в липні 2014р. були, нібито, захоплені представниками так званої «ДНР». До теперішнього часу досудове розслідування по справі № 0002350 віл 16.10.2013р більш ніж 2 роки не проводиться, пошук винних у знищенні його автомобіля в результаті бездіяльності Відповідача -1 не здійснюється, в результаті чого матеріальна шкода, понесена ним, йому не відшкодована. Вважає, що бездіяльність Відповідача-1 полягає в незабезпеченні належного зберігання матеріалів кримінального провадження № 0002350 від 16.10.2013р. за ч.2 ст. 194 КК України та в не розслідуванні вищевказаного правопорушення протягом більш ніж 2 років. Крім того, вважає, що відшкодувати йому, як потерпілому внаслідок кримінального правопорушення заподіяну матеріальну шкоду, повинно бути компенсовано з Державного бюджету України.

Позивач ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладені ним у позові, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 внутрішніх справ України, ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, будучи допитаною в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, пояснила, що позовні вимоги не ґрунтуються на доказах, бо за даним кримінальним провадженням, як відомо з листа Слідчого Управління ГУ НП України, позивач ні як потерпілий, ні як свідок не проходить. Кримінальне провадження знаходиться на тимчасово окупованій території у м.Донецьку. Надані позивачем копії документів не є належними доказами. Крім того, МВС України не є належним відповідачем, бо дане кримінальне провадження не перебувало в його провадженні, ніяких слідчих дій за ним МВС України не провадилось. На теперішній час функції слідчих передані до ГУ НП України, які не є структурними підрозділами МВС України, та МВС ніяк не впливає на ГУ НП. ГУ НП України не є правонаступником МВС України, так як була не реорганізація, а повна ліквідація, у зв'язку з реформуванням правоохоронної системи. У задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю. МВС України є цивільним державним органом та не є правонступником Ленінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області, УВС м.Донецька, УВС у Донецькій області.

Представник відповідача Державної казначейської служби України до відкритого судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи, ГУ НП в Донецькій області, ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, у відкритому судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, надала пояснення аналогічні наданим представником МВС України, у задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона зведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. На це звернуто увагу у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від .03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Слід зазначити, що у позовній заяві данні про вину безпосередньо посадових осіб МВС України у спричиненні позивачеві матеріальної шкоди - відсутні.

У позовній заяві фактично оскаржується бездіяльність слідчих підрозділів Ленінського МВ Донецького міського управління ГУМВС України в Донецькій області, що виразилось у незабезпечені належного зберігання матеріалів кримінального провадження № 0002350 та не розслідуванні вищевказаного правопорушення протягом більше ніж 2 років.

Постановою КМУ від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів ОСОБА_2 внутрішніх справ» прийняте рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів ОСОБА_2 внутрішніх справ, в тому числі ГУМВС України в Донецькій області та цією ж постановою прийняте рішення щодо створення Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Слід зазначити, що МВС України не є правонаступником вказаних органів внутрішніх справ та не може відповідати за дії сторонніх осіб.

У ОСОБА_2 внутрішніх справ України, відповідно до Положення про ОСОБА_2 внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878, відсутні повноваження щодо прийняття процесуальних рішень по кримінальним провадженням.

Таким чином, позовні вимоги заявляються до неналежного відповідача до ОСОБА_2 внутрішніх справ України.

Станом на 02.07.2016, відповідно до відомостей Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - ГУМВС України в Донецькій області знаходиться в стані припинення, призначені голова та склад ліквідаційної комісії.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України передбачено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Таким чином, на день розгляду справи не припинила діяльність належна юридична особа - ГУ МВС України.

Отже, позивач заявляє вимоги до ОСОБА_2 внутрішніх справ України, яке прав і інтересів позивача не порушувало та, відповідно, не може нести відповідальність перед позивачем.

Крім того, у зв'язку з набранням 07.11.2015 чинності Законом України «Про Національну поліцію» функції щодо відкриття кримінальних проваджень та їх розслідування, а також процесуальне керівництво їх розслідування передано до органів Національної поліції.

ОСОБА_2 внутрішніх справ України та Національна поліція є окремими центральними органами виконавчої влади.

Слідчі органи Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Відповідно до Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, а саме пп. 7, 9 п. 4 Положення, Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У якості доказів, позивач надав до суду фотокопії із матеріалів кримінального провадження № 0002350 - висновок експерта № 155 від 19.11.2013 за результатами судової авто-товарознавчої експертизи.

Слід звернути увагу, що доказів того, що ОСОБА_1 визнаний потерпілим по вказаному кримінальному провадженню не має, у висновку експерта, на відміну від потерпілого, його статус не зазначено.

Згідно з інформацією, викладеною у листі ГУ НП в Донецькій області від 23.12.2015 № 4/Б-100, на теперішній час матеріали кримінального провадження № 0002350 від 16.10.2013 за ч.2 ст.194 КК України, знаходяться в адмінбудівлі слідчого відділу Ленінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області, захопленої представниками незаконних збройних формувань так званої «ДНР».

Отже, оскільки встановити достовірність наданих позивачем до суду копій документів не представляється можливим, у зв'язку із відсутністю оригіналів, суд вважає надані позивачем копії документів кримінального провадження неналежним доказом.

Твердження позивача про причинний зв'язок між порушеним кримінальним провадженням та виниклою у нього шкодою з вини працівників ОСОБА_2 не ґрунтується на законі та не відповідають дійсності.

Виникнення у позивача матеріальної шкоди потребує належного доказування. На теперішній час, як вбачається із листа СУ ГУНП в Донецькій області, рішення по кримінальному провадженню № 0002350 не прийняте, коло винних осіб у пошкодженні майна позивача не встановлено, статус ОСОБА_1 у вказаному провадженні відомий лише із його слів.

Суд звертає увагу, що за період з 2014 р. по 2017 р. позивач не звертався до слідчого судді за місцем знаходження слідчого органу з оскарженням бездіяльності слідчого, в порушенні ст. 303 КПК України, як заявник або потерпілий.

Таким чином, позовні вимоги не містяться на законі та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі через Приморський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Курбанова Н. М.