Ухвала іменем україни
12 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Національної академії статистики, обліку та аудиту до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою Національної академії статистики, обліку та аудиту на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Національна академія статистики, обліку та аудиту звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 93 121 грн 35 коп.

У жовтні 2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача 203 245 грн 94 коп. в рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 працювала на посаді директора, потім - заступника директора з навчальної та виховної роботи Полтавської філії Національної академії статистики, обліку та аудиту з 01 вересня 2006 року до 01 грудня 2014 року на підставі контракту. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка є її матір'ю, було укладено трудовий договір до травня 2014 року. Однак, ОСОБА_4, перебуваючи у трудових відносинах із позивачем, на роботу не з'являлася, фактично посадові обов'язки методиста не виконувала, трудову книжку до відділу кадрів не надавала, але щомісяця, з відома та за вказівкою ОСОБА_3, їй нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, розмір якої склав у 2011 році 28 797 грн 34 коп.; у 2012 році - 30 591 грн 54 коп.; у 2013 році - 24 166 грн 22 коп.; у 2014 році - 9 566 грн 25 коп., загальна сума нарахованої заробітної плати склала 93 121 грн 35 коп. Дану заробітну плату в подальшому отримувала директор філії ОСОБА_3, що засвідчувала своїм підписом у платіжних відомостях.

Крім того, протягом багатьох років службовий автомобіль ЛуАЗ 969-М, державний номерний знак НОМЕР_2, використовувався у власних цілях родиною ОСОБА_3, однак обліковувався на балансі філії. Будучи керівником філії, ОСОБА_3 неправомірно з 2011 року до 2014 року укладала договори з окремими водіями про її перевезення до м. Києва та інших місць, чим спричинила позивачу збитки в розмірі 76 738 грн.

Також, будучи відстороненою від виконання посадових обов'язків керівника філії на підставі наказу від 23 травня 2014 року № 62, в період із 23 травня до 20 червня 2014 року відповідач незаконно укладала трудові договори, надавала вказівки нараховувати та виплачувати заробітну плату працівникам, не маючи на те повноважень, чим спричинила відповідачу збитки на суму 33 386 грн. Загальна сума спричиненої майнової шкоди склала 203 245 94 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Зобов'язано Управління Державної Казначейської служби України у м. Полтава Полтавської області повернути Національній академії статистики, обліку та аудиту надмірно сплачений судовий збір в сумі 550 грн 76 коп., на підставі платіжного доручення від 12 жовтня 2015 року № 802.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року зазначене судове рішення в частині повернення надмірно сплаченого судового збору змінено, виключено вказівку про повернення надмірно сплаченого судового збору.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі Національна академія статистики, обліку та аудиту просить ухвалені в справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Установлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом ректора Державної академії статистики, обліку та аудиту від 01 вересня 2006 року № 28/4 ОСОБА_3 із 01 вересня 2006 року призначено на постійну посаду директора Полтавської філії Державної академії статистики, обліку та аудиту з окладом згідно зі штатним розписом.

Наказом Національної академії статистики, обліку та аудиту від 10 квітня 2014 року № 46 ОСОБА_3 переведено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи з 10 квітня 2014 року.

01 вересня 2006 року між ректором Державної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_6 та ОСОБА_3 як особою, яка призначається на посаду директора Полтавської філії Державної академії статистики, обліку та аудиту Держкомстату України терміном із 01 вересня 2006 року до 31 серпня 2007 року укладено контракт з керівником підприємства, що є у загальнодержавній власності, за яким остання зобов'язалася безпосередньо і через адміністрацію академії здійснювати поточне управління філією, забезпечувати її прибуткову діяльність, ефективно використовувати і зберігати закріплене державне майно.

Пунктом 4.1 контракту обумовлено відповідальність працівника ОСОБА_3: у випадках невиконання чи неналежного виконання обов'язків, передбачених контрактом, вона несе відповідальність згідно з законодавством та контрактом.

Згідно з п. 2.8 контракту академія делегувала керівнику повноваження щодо повного господарського відання філією, володіння, користування та розпорядження майном, закріпленим за філією, вчинення будь-яких дій, що не суперечать закону та цілям діяльності філії; передачу майна в оренду, його продажу. При цьому керівник несе персональну відповідальність за законність таких дій, належне оформлення юридичних документів та їх економічну доцільність.

Керівник укладає трудові договори з працівниками філії відповідно до чинного законодавства. Права керівника філії закріплено у п. 2.7 контракту.

Відповідно до додаткових угод № № 4, 5, 7 до контракту від 01 вересня 2006 року, строк дії контракту із ОСОБА_3 продовжувався до 29 серпня 2014 року.

Також, як встановлено судами, 25 червня 1999 року згідно з наказом від 25 червня 1999 року № 72 на посаду штатного викладача Полтавської філії Інституту підготовки спеціалістів статистики та аудиту прийнято ОСОБА_4

02 вересня 2002 року ОСОБА_4 переведена методистом Полтавської філії Інституту згідно з наказом від 02 вересня 2002 року № 78, 01 жовтня 2010 року переведена на контрактну форму трудового договору згідно з наказом від 01 жовтня 2010 року № 8.

Згідно з доповідною запискою від 30 червня 2014 року комісією у складі в. о. декана економічного факультету філії ОСОБА_5, головного бухгалтера ОСОБА_7, бухгалтера ОСОБА_8 зафіксовано нез'явлення на роботу ОСОБА_4 із 02 до 30 червня 2014 року, оскільки зі слів ОСОБА_3, яка є донькою ОСОБА_4, остання перебувала на лікарняному. Лікарняний листок не надавався.

Згідно з доповідною запискою в. о. декана економічного факультету філії ОСОБА_5 від 29 вересня 2014 року, за результатами проведення внутрішнього службового розслідування (з окремих питань із нарахованої заробітної плати працівників філії з березня до вересня 2014 року), призначеного наказом від 14 листопада 2014 року № 38, за

2011-2014 навчальні ріки ОСОБА_4 аудиторних занять, виховної, методичної та наукової роботи на кафедрі та в деканаті не проводила, на робочому місці не з'являлася.

Відповідно до змісту доповідної записки в. о. директора філії ОСОБА_7 від 03 січня 2015 року на ім'я голови ліквідаційної комісії філії ОСОБА_9, замість ОСОБА_4 заробітну плату з 2011 до 2014 року отримувала її донька ОСОБА_3, яка була директором філії у вказаний період та надавала бухгалтерії усні накази про виплату їй заробітної плати її матері.

Також до матеріалів справи надано акти від 30 червня та від 29 серпня 2014 року про невихід на роботу ОСОБА_4 табелі обліку використання робочого часу, розрахунок нарахованої ОСОБА_4 заробітної плати, платіжні відомості про виплату заробітної плати, журнали реєстрації відомостей успішності студентів.

За матеріалами проведеної 02 березня 2015 року перевірки стану дотримання фінансової дисципліни у філії з 2006 до 31 грудня 2014 року комісією у складі: голови комісії ОСОБА_9 - заступника проректора з науково-педагогічної роботи з філіями НАСОА; членів комісії: ОСОБА_10 - головного бухгалтера НАСОА; ОСОБА_7 - секретаря ліквідаційної комісії; ОСОБА_11 - інспектора по кадрах НАСОА, було виявлено неправомірну виплату грошових коштів ОСОБА_4, які виплачувалися з відома директора, заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_3 (перебувала на вищевказаних посадах з 2006 року до 2014 року) та перебуває з ОСОБА_4 в родинних відносинах (донька). Грошові кошти, які незаконно нараховувалися ОСОБА_4, отримувала особисто ОСОБА_3 за підробленим підписом. Сума незаконно виплачених коштів ОСОБА_4 з 2011 року до 2014 року становила 93 121 грн 35 коп.

Проведеною в суді першої інстанції почеркознавчою експертизою встановлено, що у відомостях про отримання заробітної плати в графі «розписка про одержання» підпис від імені ОСОБА_4 виконано не ОСОБА_4, а ОСОБА_3

Відхиляючи доводи позивача в зазначеній частині, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що встановленого наведеного факту не свідчить про те, що заробітна плата ОСОБА_4, яка була отримана її донькою ОСОБА_3, нараховувалася безпідставно, а ОСОБА_4 не виконувала своїх трудових обов'язків та не виходила на роботу з 2011 року до 2014 року.

При цьому судом взято до уваги показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які надали суперечливі показання щодо періоду невиходу на роботу ОСОБА_4, а також враховано, що члени комісії: декан економічного факультету ОСОБА_5, бухгалтер ОСОБА_8, які протягом березня-квітня 2014 року брали участь у проведенні перевірок щодо діяльності колишнього директора філії ОСОБА_3, протягом 2011-2014 років також працювали у філії, тому були обізнані про діяльність установи, що підтверджено їхніми підписами у актах про проведення інвентаризацій та з інших питань бухгалтерського обліку, однак будь-яких зауважень щодо діяльності директора та методиста ОСОБА_4, скарг не заявляли.

Також судом визнано як неналежний доказ в справі доповідні записки щодо невиходу на роботу ОСОБА_4 із 2011 року до 2014 року, оскільки вони спростовані іншими матеріалами справи та не підтверджують даного факту; інших доказів щодо невиходу останньої на роботу в даний період не надано; матеріали справи не містять доказів проведення перевірки компетентними органами (державна інспекція України з питань праці) діяльності ОСОБА_3 як керівника установи щодо дотримання трудового законодавства та встановлення відповідних порушень.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту незаконного нарахування та виплати ОСОБА_4 заробітної плати протягом 2011-2014 років.

Також судами встановлено, що наказами від 01 жовтня 2009 року, від 08 вересня 2010 року, від 05 вересня 2011 року, від 05 вересня 2012 року, від 01 жовтня 2014 року, які видавалися ОСОБА_3, проводилися інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей тощо Полтавської філії Державної академії статистики, обліку та аудиту.

В інвентаризаційному опису основних засобів значиться автомобіль ЛуАЗ 969-М.

Наказом в. о. директора ОСОБА_15 «Про проведення річної інвентаризації» від 01 жовтня 2014 року № 32 визначено провести інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, бланків сурової звітності, витрат на капітальний ремонт і витрат на майбутній період, витрат і доходів з навчальної роботи, розрахунків з дебіторами і кредиторами, підзвітними особами та інших розрахункових статей балансу. Дана інвентаризація проводилася комісією у складі: голови комісії ОСОБА_16 - заступника директора з адміністративно-господарської частини, членів комісії: ОСОБА_7 - в. о. головного бухгалтера, ОСОБА_5 - в. о. декана економічного факультету, ОСОБА_8 - бухгалтера.

До матеріалів справи надано акт перевірки окремих питань діяльності Полтавської філії Національної академії статистики, обліку та аудиту, що перебувають у стані ліквідації від 01 квітня 2015 року, складений комісією у складі: голови комісії ОСОБА_9 - заступника проректора з науково-педагогічної роботи з філіями НАСОА; членів комісії: ОСОБА_10 - головного бухгалтера НАСОА; ОСОБА_7 - секретаря ліквідаційної комісії; ОСОБА_11 - інспектора по кадрах НАСОА.

Під час проведеної перевірки наявності товарно-матеріальних цінностей та перевірки законності виплати грошових коштів керівництвом філії комісією виявлено відсутність службового автомобіля ЛуАЗ 969-М, державний номерний знак НОМЕР_2; незаконність укладення трудових договорів директором філії НАСОА ОСОБА_3 з 2011 року до 2014 року на суму 76 738 грн 59 коп.; порушення ОСОБА_3 чинного законодавства при нарахуванні та виплаті заробітної плати за укладеними трудовими договорами на перевезення на суму 33 386 грн з 23 травня до 19 червня 2014 року.

Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 31 липня 2015 року, поданої на адресу Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_9, останній просив провести досудове розслідування за фактом безпідставної виплати директором філії ОСОБА_3 заробітної плати своїй матері ОСОБА_4 у розмірі 93 121 грн 35 коп.

01 жовтня 2015 року ОСОБА_9 направлено до Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області заяву про вчинення кримінального правопорушення директором філії ОСОБА_3 Із поданої заяви вбачається, що 25 вересня 2014 року комісією під час обстеження гаража Полтавської філії НАСОА по пров. Бумажному виявлено відсутність автомобіля ЛуАЗ 969-М, державний номерний знак НОМЕР_2. Автомобіль обліковується на балансі Полтавської філії НАСОА з 30 вересня 1984 року. Станом на 01 січня 2015 року місцезнаходження автомобіля невідоме.

За результатами проведеної перевірки за заявою від 02 жовтня 2015 року співробітниками Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ознак кримінального правопорушення не виявлено. Додатково повідомлено, що автомобіль ЛуАЗ 969-М, державний номерний знак НОМЕР_2, у 1996 році було перевезено колишнім директором Полтавської філії НАСОА до с. Івашки Полтавського району.

Згідно з базою даних АІС «МРЕВ 2000» УДАІ Полтавської області за НАІС ДДАІ МВС України станом на 22 жовтня 2010 року інформація щодо зареєстрованих транспортних засобів за Полтавською філією статистики, обліку та аудиту в Центрі ДАІ відсутня.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції був допитаний в якості свідка ОСОБА_17, який пояснив, що з 1996 року колишнім директором філії ОСОБА_18 для зберігання йому передано автомобіль ЛуАЗ 969-М, який постійно зберігався в с. Івашки Полтавського району. Автомобіль знаходився у непридатному для використання стані. На початку березня 2015 року до нього приїхав чоловік, який представився керівником філії та якого він в подальшому впізнав під час допиту в суді як ОСОБА_9, та забрав у нього даний транспортний засіб.

Відхиляючи доводи позивача в частині того, що директор філії ОСОБА_3, маючи у розпорядженні службовий автомобіль, безпідставно укладала договори щодо надання послуг з перевезень та таким чином незаконно витрачала грошові кошти філії, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль ЛуАЗ 969-М є непридатним для використання та на нього відсутні дані про державну реєстрацію в органах МРЕВ.

Згідно з трудовими угодами від 21 лютого 2011 року, від 31 березня 2011 року, від 14 квітня 2011 року, від 20 квітня 2011 року, від 29 квітня 2011 року, від 05 травня 2011 року, від 10 травня 2011 року, від 17 травня 2011 року, укладеними між директором філії ОСОБА_3 та ОСОБА_19, останній зобов'язався доставити директора філії у зазначені в угодах пункти і привезти до м. Полтави автомобілем Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_1. На виконання даних угод між сторонами укладалися відповідні акти приймання роботи.

Аналогічні трудові угоди та акти приймання роботи укладалися з червня 2011 року до червня 2014 року між директором філії ОСОБА_3 та ОСОБА_20, ОСОБА_21

Відхиляючи доводи позивача про неправомірне укладання ОСОБА_3 договорів з окремими водіями, не маючи на те повноважень, в період з 2011 року до 2014 року щодо перевезення до м. Києва та інших місць, а також незаконне укладання трудових договорів, нарахування та виплату заробітної плати працівникам в період з 23 травня до 20 червня 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 укладала трудові договори в межах делегованих їй повноважень відповідно до умов трудового контракту та дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача та, відповідно, недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується с висновками судів з огляду на таке.

Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються главою ІХ КЗпП України, Положенням про матеріальну відповідальність робочих і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженим Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року (далі - Положення).

Зазначені норми матеріального права визначають як підстави й умови покладення матеріальної відповідальності на працівників (ст. 130 КЗпП України, розділ І Положення), так і розмір такої матеріальної відповідальності (ст. ст. 132-135 КЗпП, розділи ІІ-ІV Положення).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

При покладанні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За положеннями ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисною метою (ч. 2 ст. 137 КЗпП України).

За змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі фактори: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника.

Таким чином, трудові обов'язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Підставою для матеріальної відповідальності може бути вина у формі прямого умислу або необережності (халатність, недбалість). Дії працівника повинні призвести до негативних наслідків, тобто має бути пряма дійсна шкода, що підлягає відшкодуванню, між діями та наслідками дій працівника наявний причинний зв'язок.

До позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями, які мають ознаки кримінально-карних діянь, повинні бути додані докази, які підтверджують вчинення працівником таких діянь у порядку кримінального судочинства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідач незаконно та безпідставно протягом 2011-2014 років нараховувала заробітну плату методисту філії ОСОБА_4 (своїй матері), яка фактично на роботу не ходила, трудові обов'язки не виконувала, а в подальшому сама під розпис у платіжних відомостях отримувала за неї ці кошти; неправомірно укладала договори з окремими водіями про її доставку до м. Києва та інших місць; будучи відстороненою від виконання посадових обов'язків в період із 23 травня до 20 червня 2014 року незаконно укладала трудові угоди та надавала вказівку нараховувати та виплачувати заробітну плату працівникам.

Разом із тим позивачем не надано доказів встановлення судовими інстанціями в інших справах, зокрема кримінальному провадженні, вини ОСОБА_3 в незаконному нарахуванні заробітної плати працівникам, розтраті та незаконному заволодінні майном.

Таким чином, правильно встановивши фактичні обставини у справі та провівши аналіз норм матеріального права в сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання Національної академії статистики, обліку та аудиту про повернення надмірно сплаченого судового збору, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем правильно сплачено судовий збір в загальній сумі 2 583 грн 22 коп., у зв'язку з чим виключив із рішення суду першої інстанції вказівку про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національної академії статистики, обліку та аудиту відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова

,