Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - суддіЛаріонової Н.М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт народження дітей в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3 в м.Сімферополь, АР Крим, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 народила дочку ОСОБА_4 в м.Сімферополь, АР Крим, батьками якої також є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Заявник перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, є громадянами України, на даний час є внутрішньо переміщеними особами. Заявник звернувся до органу ДРАЦС з метою реєстрації народження дітей, однак 15.11.2017 року отримав відмову у проведенні державної реєстрації. Встановлення факту народження необхідно для реєстрації дітей органами реєстрації актів цивільного стану Держави Україна.

До початку судового засідання заявником подана заява про розгляд справи за його відсутності, в якій також просив задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та представник Подільського РВ ДРАЦС м.Києва в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасовоокупованійтериторіїУкраїни, визначеній Верховною Радою України, можебути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представникамидитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено документами, що громадяни України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Яккабаг Кашкадар*їнської області, постійне місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4, зареєстрованим місцем перебування є: АДРЕСА_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Янгіюль Республіка Узбекистан, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрованим місцем перебування є: АДРЕСА_1, перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 жовтня 2008 року відділом реєстраціїактів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис № 1369.

Як вбачається з наданих документів, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сімферополь, АР Крим, у ОСОБА_2 народився хлопчик - ОСОБА_3, батьком якого є ОСОБА_1 Реєстрація народження дитини оформлена свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 20.11.2014 р. Відділом реєстрації народження м. Сімферопіль.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Сімферополь, АР Крим, у ОСОБА_2 народилася дівчинка - ОСОБА_4, батьком якої є ОСОБА_1 Реєстрація народження дитини оформлена свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 25.10.2016 р. Нижньогірським районним відділом записів актів громадянського стану Республіки Крим.

Наданими документами підтверджено, що заявник та заінтересована особа ОСОБА_2 є громадянами України, згідно довідок УПСЗН Подільської РДА у м.Києві від 01.11.2017 р. є внутрішньо переміщеними особами.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. А тому зазначене місце народження дітей є тимчасово окупованою територією України.

В судовому засіданні встановлено, що документи на підтвердження факту народження обох дітей видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, судом встановлено, що вищевказані свідоцтво про народження від 20.11.2014р. та свідоцтво про народження від 25.10.2016 р. видані органами, які створені та діють у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавляє ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є громадянами України, та мають статус тимчасово переміщених осіб, зареєструвати народження дітей в органах ДРАЦС, отримати відповідну соціальну допомогу при народженні дітей, зареєструвати їх місце проживання та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дітей.

Згіднозі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження малолітньої онуки заявника у справі у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року.

15.11.2017 р. Подільським РВ ДРАЦС у м.Києві відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, яка народилась у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (№ 8646/16.9-54) та у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, яка народилась у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (№ 8649/16.9-54).

Відповідно до ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України» новонароджені діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України як особи, батьки якої на момент її народження були громадянами України.

Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Положеннями ст.ст.3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання ж про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Так, у практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defactoорганів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozerv. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті оцінки документів про народження дитини, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території, зразків, визначених законодавством України, можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник як батько новонародженої дитини, не має можливості надати до органів ДРАЦС документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження за встановленою МОЗ України формою, а факт народження ОСОБА_2 дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_2 та дитини жіної статі ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджено в судовому засіданні, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника .

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по-батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за заявою родичів, в разі якщо батьки з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини.

На підставі ст.122 СК України, якою визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі підтверджено свідоцтвом про шлюб, факт народження дитини встановлено в судовому засіданні з наданням підтверджуючих документів.

Судом встановлено, що батьки визначились з ім'ям сина - ОСОБА_3, та дочки - ОСОБА_4.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим (Україна), батьками якої є громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та факту народження дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим (Україна), батьками якої є громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Встановлення даного факту має юридичне значення.

Відповідно до ст.317 ч.4 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, ст.ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 13, 81, 89, 258-259, 263, 264-265, 268, 293 ч.2 п.5, ст. 317 ч.1 п.1, ст..319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України- задовольнити в повномуобсязі.

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна, у батьків: батько - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Яккабаг Кашкадар*їнської області, громадянин України, паспорт НОМЕР_3, виданий 22.11.2002 р. Нижньогірським РВ ГУ МВС України в Криму, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4, зареєстрованим місцем перебування є: АДРЕСА_1; мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Янгіюль Республіка Узбекистан, громадянка України, паспорт НОМЕР_4, виданий 29.09.2009 р. Центральним РВ Сімферопольського ГУМВС України в Криму, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрованим місцем перебування є: АДРЕСА_1; якіперебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 липня 2009 року Перовською сільською радою Сімферопольського району, Автономна Республіка Крим, Україна, актовим записом № 57.

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження: місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна, у батьків: батько - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Яккабаг Кашкадар*їнської області, громадянин України, паспорт НОМЕР_3, виданий 22.11.2002 р. Нижньогірським РВ ГУ МВС України в Криму, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4, зареєстрованим місцем перебування є: АДРЕСА_1; мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Янгіюль Республіка Узбекистан, громадянка України, паспорт НОМЕР_4, виданий 29.09.2009 р. Центральним РВ Сімферопольського ГУМВС України в Криму, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрованим місцем перебування є: АДРЕСА_1; які перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 липня 2009 року Перовською сільською радою Сімферопольського району, Автономна Республіка Крим, Україна, актовим записом № 57.

Факт народження дітей встановити для проведення державної реєстрації їх народження у відповідних органах ДРАЦС України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом тридцятиднів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Н. М. Ларіонова