АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 636/2240/17 Головуючий суддя І інстанції Ковригін О. С.
Провадження № 22-ц/790/6092/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 13 липня 2017 року по справі за поданням державного виконавця Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

встановила:

У липні 2017 року державний виконавець Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (Чугуївський МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області) звернувся до суду з поданням, в обґрунтування якого зазначив, що на виконанні в Чугуївському МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 49213906 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7701/2007, виданого 10.12.2007 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 27 393,53 грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 на виклики державного виконавця не зявляється, перевірити його майновий стан за місцем проживання не виявилося можливим у звязку з відсутністю боржника, який від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду ухиляється, державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням Дзержинського районного суду від 05.11.2007 року без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2017 року подання державного виконавця Чугуївського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2007 року про стягнення на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, у розмірі 27393,53 грн., без вилучення паспортного документу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги зазначив, що держаним виконавцем не надано належних доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього судовим рішення зобовязань.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у ОСОБА_2 невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є безумовною підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 377-1 ЦПК України визначені повноваження суду щодо вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), яке вирішується за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII (Закон N 3857-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону N 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Згідно з п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону N 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобовязань, покладених на боржника фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобовязань.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції вищевказаних положень закону не врахував, не звернув уваги на відсутність доказів винної поведінки фізичної особи боржника у виконавчому провадженні, доказів отримання ним викликів державного виконавця, а тому дійшов передчасного висновку про наявність передбачених законом підстав для обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 13 липня 2017 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Чугуївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_5