У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю«ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення сумиза касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»(далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2006 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отрималакредит у розмірі 31 тис. доларів США зі сплатою 15,31 % річних за користування кредитними коштами на строк до 27 грудня 2012 року. Вимоги за кредитним договоромзабезпечено шляхом передачі банку в заставу належного їй на праві власності автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак НОМЕР_1.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 8 грудня 2010 року в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором у розмірі 134 591 грн 14 коп. звернуто стягнення на користь ПАТ «ОТП БАНК» на предмет застави - автомобіль Toyota RAV-4, номерний знак НОМЕР_1.

Проте кредит повністю не погашено.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило «ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вищевказаними договорами кредиту та застави.

Оскільки заочнерішення суду від 8 грудня 2010 року відповідачем до теперішнього часу не виконано, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», уточнивши позовні вимоги, просило суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення за період з 25 червня 2015 року до 22 лютого 2016 року в розмірі 331 661 грн 41 коп.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 1 листопада 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що договір про відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року, стосується стягнення, визначеного рішенням суду, тому позивач повинен діяти, як сторона виконавчого провадження, проте до суду та до державної виконавчої служби з вимогою про заміну сторони у виконавчому провадженні ТОВ «ОТП Факторинг Україна»не зверталося.

Також апеляційний суд зазначив, що передання ПАТ «ОТП Банк» свого права вимоги за договорами кредиту та застави іншій особі за цими договорами не є правонаступництвом.

Проте повністюпогодитись із таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не відповідають; суди не встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому порушили норми як процесуального, так і матеріального права.

Судами встановлено, що 27 грудня2006 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 31 тис. доларів США зі сплатою 15,31 % річних за користування кредитними коштами на строк до 27 грудня 2012 року. Вимоги за кредитним договоромзабезпечено шляхом передачі банку в заставу належного позичальнику на праві власності автомобіля Toyota RAV-4, номерний знак НОМЕР_1.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 8 грудня 2010 року в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором у розмірі 134 591 грн 14 коп. звернуто стягнення на користь ПАТ «ОТП БАНК» на предмет застави - автомобіль Toyota RAV-4, номерний знак НОМЕР_1.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило «ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вищевказаними договорами кредиту та застави.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, після укладення між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»договорукупівлі-продажу кредитного портфелю, відбулось одиничне, тобто сингулярне правонаступництво. З цього часу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стало новим кредитором відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом установлено, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором пеня нарахована банком за період з 25 червня 2015 року до 22 лютого 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Проте судиу порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, у достатньому обсязі не визначилися з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не надали належної правової оцінки доводам позивача, не врахували укладений міжПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договір купівлі-продажу кредитного портфелю, не надали йому належної правової оцінки, не перевірили наданий банком розрахунок заборгованості та дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю«ОТП Факторинг Україна»задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 листопада 2016 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик