Справа№ 2-194/2010
Провадження № 4-с/505/8/2017
У Х В А Л А

14.04.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Подільську Одеської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 та уточнивши свої вимоги від 05.04.2017 року, просить визнати незаконними дії державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про закриття виконавчого провадження по виконанню рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області по цивільній справі № 2-194/10 р. та зобовязати ОСОБА_2 поновити виконавче провадження.

Свої вимоги мотивувала тим, що Котовським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі №2-194/10 р. був виданий виконавчий лист на виконання судового рішення від 12.10.2010 року по вказаній справі по виселенню ОСОБА_3 разом із її сімєю та іншими проживаючими особами з 2/10 частин житлового будинку №1 по провулку Вокзальному в м. Подільську /Котовську/ Одеської області.

Зазначений виконавчий лист був поданий до Подільського /Котовського/ міжрайонного відділу державної виконавчої служби для виконання судового рішення.

По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження, яке проводилося державним виконавцем Ковальовою Н. М.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2011 року виконання вказаного судового рішення було відстрочене до 01.05.2011 року.

Однак, як стало відомо з часом, виконання зазначеного судового рішення не проводилося, хоча її запевняли в тому, що ОСОБА_3 та інші особи будуть виселені з її житла.

Вона декілька разів особисто зверталась до державної виконавчої служби і там їй повідомляли, що вживають всі необхідні дії для виконання виконавчого провадження.

Однак, в січні 2017 року вона звернулася до адвоката з проханням зясувати хід виконавчого провадження та на поданий двічі запит нарешті отримала відповідь про те, що дане виконавче провадження завершено та передано для зберігання до архіву.

В наданні копії постанови про закриття виконавчого провадження їй було відмовлено, про закриття провадження її в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не сповістили, в звязку з чим вона не мала можливості оскаржити цю постанову.

На якій підставі було закрито виконавче провадження, - їй не відомо, однак, рішення суду до цього часу не виконано.

З даною постановою вона не згодна та вважає дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 протиправними.

Представник заявника ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі.

Представник Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні вказувала, що виконавче провадження за виконавчим листом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2010 року щодо виселення ОСОБА_3 завершене на підставі п.9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку з встановленою законом забороною щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Яка саме була встановлена заборона, вона не памятає, оскільки це було давно та матеріали виконавчого провадження вже знищені. У звязку з вищенаведеним, просила відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що 05 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нею власністю та виселення з житлового приміщення.

12 жовтня 2010 року Котовським міськрайонним судом Одеської області було винесено заочне рішення про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні 2/10 частин житлового будинку №1 по провул. Вокзальному в м. Котовську Одеської області, виселивши ОСОБА_3 разом із її сімєю та іншими проживаючими особами зі спірного житлового приміщення.

12.10.2010 року Котовським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист по вказаній цивільній справі.

24 листопада 2010 року державним виконавцем відділу ДВС Котовського управління юстиції ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 12.10.2010 року.

09 лютого 2011 року Котовським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу про відстрочення виконання заочного рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 жовтня 2010 року до 01 травня 2011 року.

Інших відомостей по виконанню вказаного виконавчого провадження не має, оскільки воно завершене та передано для зберігання до архіву.

Так, згідно листа Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області №6980/26-43 від 14.04.2017 року, виконавче провадження в рамках якого винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №22888939 завершено та передано для зберігання до архіву.

Згідно копії здавального опису (завершених виконавчих проваджень) за ІІ півріччя 2012 року ОСОБА_2 В/9, під порядковим номером 54 міститься інформація, що за виконавчим листом від 12.10.2010 року Котовського міськрайонного суду Одеської області щодо виселення ОСОБА_3 виконавче провадження завершене на підставі п.9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На момент виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначався Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового

виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно положень «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року N 2274/5, термін зберігання завершених виконавчих проваджень та книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, становить 3 роки.

Таким чином, оскільки виконавче провадження завершене та матеріали виконавчого провадження не збереглися, на підставі якої саме заборони щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника виконавчий документ було повернуто суду не відомо, а тому суд не може дати оцінку діям державного виконавця.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При таких обставинах, підстав для визнання дій державного виконавця незаконними у суду не має.

Проте, суд звертає увагу скаржника на те, що на підставі ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом пяти днів з дня проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 05 днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я -