Справа № 182/4030/16-ц
Провадження № 2/0182/1083/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.04.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О. В.

секретаря Власенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.07.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини.

З 2006 року по 2009 рік він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем - ОСОБА_2

Він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився від даних стосунків.

Після припинення сумісного проживання, дитина залишилася проживати разом з відповідачем.

З нього на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2011 року стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини, щомісячно, починаючи з 04.10.2010 року та до повноліття дитини.

На час винесення судом рішення про стягнення аліментів він працював і систематично отримував заробітну плату, якої було достатньо для утримання його малолітнього сина ОСОБА_3

Однак 29.08.2011 року він звільнився за власним бажанням та працевлаштувався лише 23.11.2012 року, пропрацювавши на новій роботі до 12.12.2012 року.

На даний час він не має постійного місця роботи, періодично змінює місце праці та підробляє на разових роботах, має нерегулярний та мінливий дохід, який в середньому становить близько 2000 грн. на місяць.

Тому вважає, що розмір аліментів має бути змінений в бік зменшення та визначений в твердій грошовій формі.

Також зазначає, що за останній рік у нього значно погіршився стан здоровя, що потребує додаткових витрат на лікування і оздоровлення.

Крім того в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 10.09.2011 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, в майбутньому планує завести спільну дитину, що також впливає на його матеріальне становище та збільшує рівень його витрат.

Виходячи з викладеного, просить суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2011 року на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини на тверду грошову суму у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

26.08.2016 року на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 з додатками (а.с. 22- 202), згідно яких ОСОБА_2 просить суд у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, мотивуючи наступним.

Так, вона не має постійного місця роботи, має мінливий, не маючий постійного характеру заробіток.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 належним чином не здійснював виплати по аліментам, та має значну заборгованість по сплаті аліментів, вона вимушена самостійно утримувати сина.

Малолітній ОСОБА_1 часто хворіє та знаходиться на «Д» обліку у лікаря педіатра з приводу низки гострих та хронічних захворювань; знаходиться на «Д» обліку в ОКУ «Нікопольський противотуберкульозний диспансер», на обліку у фтизіатра, кардіолога, ендокринолога та ЛОРа.

Таким чином вона має значні додаткові витрати, повязані з лікуванням та обстеженням дитини, витрати на особливі потреби дитини.

Зазначає, що зміна розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання її сина буде грубо порушувати права та законні інтереси дитини, його матеріальне забезпечення та нормальний розвиток.

В матеріалах справи також наявні заперечення ОСОБА_1 на заперечення на позовну заяву ОСОБА_2 (а.с. 213-218).

Позивач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити з урахуванням обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує, просить у позові відмовити.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні, оскільки ОСОБА_3 - єдина дитина позивача, позивач має борг зі сплати аліментів в розмірі 65000 грн. та звільнився з роботи за власним бажанням навмисно після стягнення аліментів, щоб ухилитись від їх сплати.

Від Соломянського районного відділу ДВС м. Києва до суду надійшла заява про розгляд справи без участі державного виконавця Журавльової Є .В.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2006 року по 2009 рік проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем - ОСОБА_2

Позивач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Після припинення сумісного проживання, дитина залишилася проживати разом з відповідачем.

11 січня 2011 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь відповідача, починаючи з 04 жовтня 2010 року і до повноліття дитини (а.с.7).

Рішення набуло чинності 28.01.2011 року.

10 вересня 2011 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (а.с.14). Від цього шлюбу ОСОБА_1 дітей не має.

Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам, виданої державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києва, наданої суду 04.04.2017 року, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 31.03.2017 року становить 65 619,50 грн.(а.с. 237).

Згідно ст. 60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, якщо немає підстав для звільнення від доказування, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них, що також узгоджується з положеннями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що після покладення судом на нього обовязку по сплаті аліментів у нього змінилося матеріальне та сімейне становище, на даний час він ніде не працює, має мінливий заробіток, погіршився стан його здоровя. Укладення шлюбу та лікування потребують від нього додаткових витрат, а отже сплата аліментів у розмірі 1/4 частини ставить його у скрутне матеріальне становище.

ОСОБА_1 звільнився з роботи за власним бажанням (а.с.9 зі звороту).

Проте доказів, який саме отримується ним фактично дохід, та чи є цей дохід меншим у порівнянні з його доходом у період присудження аліментів, не надано.

Інших належних та достовірних доказів тому, що після присудження аліментів на утримання дитини матеріальний стан платника погіршився, матеріали справи не містять, як і доказів, які б свідчили про наявність протипоказань для працевлаштування позивача.

Суд вважає, що позивач не довів повною мірою наявність таких обставин та зміни матеріального стану, що дають підстави для задоволення позову.

Враховуючи інтереси та права малолітньої дитини сторін щодо її достатнього утримання, які жодним чином не мають бути обмеженими, враховуючи встановлені обставини та зазначені вимоги закону, підстав для зменшення розміру присуджених аліментів не вбачається, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11,57-60, 212-215 ЦПК України, ст. 184, 192 СК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва про зміну розміру аліментів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5