Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1715/17 Головуючий у 1 інстанції: Носик М.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 20 вересня 1997 року вона з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Більше ніж півтора роки відповідач з нею та дітьми не проживає разом, участі в утриманні дітей не приймає. Повнолітня донька ОСОБА_5 на даний час навчається у вищому навчальному закладі у м. Києві, а неповнолітня ОСОБА_6 проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ухиляється від належного виконання своїх батьківських обовязків по утриманню дитини, угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводяться.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частині усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття.

Стягнення почато з 01 грудня 2016 року, тобто з дня подання позову до суду.

В іншій частині позову у задоволенні відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. п., 1, 3, 4, ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив із того, що жодна із обставин, вказаних в ст. 184 СК України, яка могла б бути підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в судовому засіданні не доведена.

З таким висновком суду не можна погодитись.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України визначаються обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1997 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серія 1-ЖС № 027624 та зроблено запис № 103 від 20.09.1997 року ( а. с. 3).

Від шлюбу сторони мають двох дітей повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3,4).

Сторони разом не проживають. На цей час неповнолітня дитина ОСОБА_6 проживає з матірю ОСОБА_4., що відповідачем не заперечується.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач має регулярний фіксований дохід. Відповідач ОСОБА_3 на час вирішення справи судом першої інстанції постійного місця роботи не мав, будь-яких допустимих доказів на підтвердження свого матеріального становища, розміру щомісячного доходу суду першої інстанції не надавав.

Таким чином, на час розгляду справи у суді першої інстанції по справі доведені умови, передбачені ч. 1 ст. 184 СК України, для визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, як і просила позивач.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення аліментів у 1/6 частці від заробітку (доходу) не є обґрунтованими, тому у суду першої інстанції не було правових підстав для визначення аліментів саме у такий спосіб.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідач не має регулярний дохід, то наявні всі обставини, передбачені положеннями ст. 184 СК України про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено правило, згідно з яким, одній дитині призначається не менше 30 % від прожиткового мінімуму, який встановлено у Державному Бюджеті на певний період для відповідного віку.

Слід зазначити, що з 01.12.2016 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 1689 грн.

Виходячи із прожиткового мінімуму в розмірі 1689 грн. та положень ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, колегія суддів приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 844,50 грн. щомісячно (1689:2) .

Отже з врахуванням фактичних обставин справи колегія вважає, що ухвалене по справі рішення в оскаржуваній частині на підставі ст. 309 ЦПК підлягає зміні: розмір коштів, які стягнуті з відповідача на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 підлягає визначенню у твердій грошовій сумі в розмірі 844,50 грн. щомісячно починаючи з 01.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2017 року по цій справі змінити, визначивши розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_6, 11.09.2003року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 844,50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.12.2016 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: