Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/473/17
Провадження по справі 2/281/231/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Данчука В. В.,

за участю секретаря Стужук Н. М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Лугини справу за позовом ОСОБА_1 до Літківської сільської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 07 квітня 2003 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів ОСОБА_1 09 вересня 2005 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне ОСОБА_4 майно. 12 липня 2017 року приватним нотаріусом Лугинського районного нотаріального округу відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ та документ, що підтверджує реєстрацію права власності померлого на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Центральна, буд. 68, с. Літки, Лугинського району Житомирської області. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: вул. Центральна, буд. 68, с. Літки, Лугинського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання представника не надіслав, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд не прийняв визнання позову відповідачем згідно ст. 174 ЦПК України та продовжив судовий розгляд, про що постановив ухвалу від 08 листопада 2017 року.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 07 квітня 2003 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів ОСОБА_1 (а. с. 7). 09 вересня 2005 року ОСОБА_4 помер, що засвідчується свідоцтвом про смерть від 09 вересня 2005 року серії І-ТП № 012725 (а. с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно

Довідкою Літківської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 11 липня 2017 року № 197 стверджується, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 за 1961-1963 роки, житловий будинок № 62, який знаходиться по вулиці Центральній в с. Літки, Лугинського району, Житомирської області, 1961 року побудови, належить на праві приватної власності ОСОБА_4

ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки він ІНФОРМАЦІЯ_1 і на час смерті спадкодавця був малолітнім.

12 липня 2017 року приватним нотаріусом Лугинського районного нотаріального округу відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ та документ, що підтверджує реєстрацію права власності померлого на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Центральна, буд. 68, с. Літки, Лугинського району Житомирської області (а. с. 7).

Згідно роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Як вбачається з довідки Літківської сільської ради та даних технічного паспорту, успадкований позивачем будинок збудовано в 1961 році і його інвентаризаційна вартість становить 95935 грн.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зважаючи на наведене, будинок ОСОБА_4, який перейшов у спадщину позивачу, належав йому на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування після смерті спадкодавця.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачем житловий будинок не провадилася, правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов'язує здійснення права спадкування на нерухоме майно.

Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Літківської сільської ради Лугинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно за заповітом, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Центральній, 62, в с. Літки, Лугинського району, Житомирської області, що належав ОСОБА_4, який помер 09 вересня 2005 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Данчук