Справа № 750/7458/17 Провадження № 22-ц/795/1996/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Коверзнев В. О. Доповідач - Бечко Є. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5, представника відповідачів ОСОБА_6,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Чернігівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Ліга» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В серпні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про визнання інформації, поширеної 18 липня 2017 року Чернігівським міським головою ОСОБА_8 під час проведення розширеної наради з керівниками структурних підрозділів та керівниками комунальних підприємств міської ради про те, що «…помічник народного депутата ОСОБА_7 експлуатує прямо на березі річки дві бані, одну добудовує» та інформацію, поширену ТОВ «Телерадіоорганізація «Ліга» в мережі Інтернет на власних сторінках «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», на веб-сайті «You Tube» «Телеканал «Дитинець», на веб-сайті кабельного телеканалу «Дитинець», в ефірі кабельного мовлення «Телеканал «Дитинець» під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» про те, що «Помічник нардепа тримає незаконні бані на Десні» (коментар авторки сюжету ОСОБА_9, запис 0:00-0:04) та «помічник народного депутата ОСОБА_7 експлуатує прямо на березі річки дві бані, одну добудовує» (заява Чернігівського міського голови ОСОБА_8, запис 00:45-00:57) недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію народного депутата України ОСОБА_7

Також позивач просив суд зобовязати ТОВ «Телерадіоорганізація «Ліга» видалити інформацію відео сюжет під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» з мережі Інтернет з власних сторінок «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», з веб-сайту «You Tube» «Телеканал «Дитинець» та веб-сайту кабельного телеканалу «Дитинець» та пізніше 7 днів після набрання рішенням суду законної сили спростувати в такий же спосіб інформацію, поширену в мережі Інтернет на власних сторінках «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», на веб-сайті «You Tube» телеканалу «Дитинець», на веб-сайті кабельного телеканалу «Дитинець», в ефірі кабельного мовлення телеканалу «Дитинець» під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» інформацію наступного змісту: «Інформація, поширена товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Ліга» в мережі Інтернет на власних сторінках «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», на веб-сайті «You Tube» «Телеканал «Дитинець», на веб-сайті кабельного телеканалу «Дитинець», в ефірі кабельного мовлення телеканалу «Дитинець» під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» про те, що помічник народного депутата України ОСОБА_7 тримає незаконні бані на Десні та експлуатує їх є недостовірною». Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 1 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_7 зазначив, що 18 липня 2017 року Чернігівським міським головою ОСОБА_8 у приміщенні залу засідань Чернігівської міської ради під час проведення розширеної наради із керівниками структурних підрозділів та керівниками комунальних підприємств було озвучено недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності. Зокрема, ОСОБА_8 було зазначено, що: «Помічник народного депутата ОСОБА_7 експлуатує прямо на березі річки дві бані, одну добудовує». Позивач зазначив, що дана цитата є обманом і в контексті всієї заяви ОСОБА_8 формує недостовірне, а відтак і негативне ставлення до позивача, як до народного депутата України. Автор висловив саме фактичне твердження про те, що помічник народного депутата України ОСОБА_7 тримає бані на березі ОСОБА_6, оскільки дана інформація може бути перевірена на предмет її відповідності обєктивній дійсності. В подальшому цю інформацію було поширено серед необмеженого кола осіб ТОВ «Телерадіоорганізація «ЛІГА». Поширення цієї інформації відбулося також без відповідної перевірки на предмет достовірності.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам, що мають значення для справи. Зокрема, суд вказав, що мова йде про помічника народного депутата ОСОБА_7, особу якого не встановили, а не про особисто позивача. Суд констатував факт без достатнього підтвердження цьому про те, що свідку ОСОБА_8 представили громадянина ОСОБА_10 (ОСОБА_10, чи Павла), як помічника ОСОБА_7, при цьому судом не було встановлено точного імя цієї особи, його відношення до цих законних/незаконних обєктів та чи має він взагалі якесь відношення до позивача. Дані обставини, який суд констатує як доведені, взагалі не підтвердженні жодним із наявних у матеріалах справи доказом. На думку апелянта, фактично суд керувався власними припущеннями.

Апелянт звертає увагу, що судом неправильно застосовано ст.34 Закону України «Про статус народного депутата України» про відсутність професійної взаємоповязаності народних депутатів зі своїми помічниками та п.2 ч.1 ст.2.2 Постанови Верховної ОСОБА_11 України «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» у її незастосуванні до даної справи, з одночасним констатуванням відсутності репутаційних наслідків за дії помічників народних депутатів по відношенню до самих народних депутатів України, які суд охарактеризував в загальному.

На думку апелянта, судом неправильно застосовано ст.32 Конституції України, що полягає в помилковості висновку про те, що поширена інформація саме про помічника народного депутата України, що інформація стосується суто самого помічника, а не позивача.

Зазначає, що не правильно застосовано і ст.30 Закону України «Про інформацію», яка полягає в тому, що суд назвав порівнянням фактичні твердження. Тобто, фраза: «Помічник народного депутата ОСОБА_7 експлуатує прямо на березі річки дві бані, одну добудовує» це, за версією суду, порівняння з особою, яка надає позивачу допомогу. Аналізуючи формулювання даної фрази та фрази «Помічник нардепа тримає незаконні бані на Десні», позивач зазначає, що слід визнати, що її автором висловлено саме фактичне твердження про те, що: 1. помічник народного депутата України ОСОБА_7 фактичне твердження; 2. тримає/експлуатує/добудовує бані/лазні на березі ОСОБА_6 фактичне твердження, оскільки дана інформація може бути перевірена на предмет її відповідності обєктивній дійсності, тому і твердження є апріорі фактичним, а не жодним порівняннями, що судом першої інстанції було названо оціночними судженнями.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.68 Конституції України та ст.270 ЦК України фізична особа має право на життя, право на охорону здоровя, право на безпечне для життя і здоровя довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі тощо.

Статтями 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 32 Конституції України кожному гарантовано судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що поширена Чернігівським міським головою ОСОБА_8 та ТОВ «Телерадіоорганізація «Ліга» інформація безпосередньо не стосується діяльності позивача, як народного депутата України, інформація не зачіпає особисті немайнові права позивача або членів його сімї, зокрема, честь, гідність та ділову репутацію, в звязку з цим, позивачу не належить право вимагати її спростування в судовому порядку.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Судом встановлено, що 18 липня 2017 року Чернігівським міським головою ОСОБА_8, під час проведення розширеної наради із керівниками структурних підрозділів та керівниками комунальних підприємств міської ради, було повідомлено про те, що помічник народного депутата ОСОБА_7 незаконно експлуатує прямо на березі річки дві бані, одну добудовує.

Дана інформація була поширена ТОВ «Телерадіоорганізація «Ліга» у мережі Інтернет на власних сторінках «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», на веб-сайті «You Tube» «Телеканал «Дитинець», на веб-сайті кабельного телеканалу «Дитинець», в ефірі кабельного мовлення «Телеканал «Дитинець» у вигляді відеосюжету під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?», в якому повідомлялося про те, що: «…помічник народного депутата ОСОБА_7 тримає незаконні бані на Десні» (коментар авторки сюжету ОСОБА_9), «…помічник народного депутата ОСОБА_7 експлуатує прямо на березі річки дві бані, одну добудовує» (заява Чернігівського міського голови ОСОБА_8; далі Інформація).

Так, 18 липня 2017 року в мережі Інтернет на веб-сайті сайті «You Tube» «Телеканал «Дитинець» (власник ТОВ «Телерадіоорганізація «ЛІГА») було поширено відеоматеріал під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?». [Електронний ресурс]. Режим доступу: https://www.youtube.com/watch?v=JzFlnZMn8rc&t=47s (а.с.14).

18 липня 2017 року в мережі Інтернет у соціальній мережі «Facebook» на сторінці «Телеканалу «Дитинець» (власник ТОВ «Телерадіоорганізація «ЛІГА») також було поширено даний сюжет під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?». [Електронний ресурс]. Режим доступу: https://www.facebook.com/TVDNET/videos/vb.39530/871909/?type=2&theater (а.с.15).

19 липня 2017 року в мережі Інтернет у соціальній мережі «Twitter» на сторінці «Телеканалу «Дитинець» (власник ТОВ «Телерадіоорганізація «ЛІГА») також було поширено даний сюжет під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?». [Електронний ресурс]. Режим доступу: https://twitter.com/detinets_tv (а.с.16).

20 липня 2017 року в мережі Інтернет на веб-сайті кабельного «Телеканалу «Дитинець» (власник ТОВ «Телерадіоорганізація «ЛІГА») також було поширено даний сюжет під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» [Електронний ресурс]. Режим доступу: http://webtv.net.ua/ua/tvnews/3975 (а.с. 13).

20 липня 2017 року в ефірі кабельного мовлення «Телеканалу «Дитинець» (власник - ТОВ «Телерадіоорганізація «ЛІГА») також було поширено даний сюжет під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?»

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_7 посилався на те, що дії відповідачів з поширення інформації, яка є обманом, формує недостовірне, відтак і негативне ставлення до позивача, як до народного депутата України, а тому, просив визнати поширені відповідачами відомості такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

Згідно розяснень п.п.15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України у «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно пункту 21 даної постанови Пленуму Верховного Суду України, при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_11 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_12 Європи про право на недоторканість приватного життя.

В Резолюції 1165 (1998 року) Парламентської ОСОБА_12

Європи про право на недоторканість приватного життя зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У ст.ст.3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Однак, колегія судів вважає, що в даному випадку спірне висловлювання не є критикою виконання ним функції, а є фактичними даними, які не підтверджені жодним доказом.

Згідно ст.30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 6 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Свобода висловлювань гарантується ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Так, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно повязане з обовязками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цінності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоровя або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідними в демократичному суспільстві.

Політику, звичайно, надається право захищати свою репутацію, навіть коли він діє не у своїй приватній якості, але вимоги такого захисту повинні бути зважені у світлі інтересів відкритої дискусії з політичних питань, оскільки виключення зі свободи висловлювань повинні тлумачитися вузько (Обершлик проти Австрії рішення від 23 травня 1991).

Тому межі прийнятної критики стосовно політиків, які виступають у своїй публічній якості ширше ніж по відношенню до приватної особи. Перший неминуче і свідомо сам робить себе відкритим для детальної перевірки кожного його слова і вчинку як журналістами так і всім суспільством, і він повинен показати вищий рівень толерантності, особливо, коли він сам висловлює публічні твердження, які легко піддаються критиці.

Принцип, згідно з яким свобода висловлювань також охоплює інформацію чи ідеї, які ображають, шокують чи дратують має, звичайно, також особливу важливість стосовно преси. Хоча преса не повинна переступати обмеження, встановлені, між іншим, «для захисту репутації інших», її завданням є передавати інформацію і ідеї щодо політичних питань і щодо інших питань, які представляють загальний інтерес. Преса здійснює суттєву функцію у демократичному суспільстві, і це є фактором особливої важливості для рішення Суду у справах про захист честі і гідності. Суд повинен уважно ставитися до того факту, що журналістська свобода також охоплює можливі звернення до рівня перебільшення чи навіть провокації. Саме тому національна межа розуміння окреслюється інтересом демократичного суспільства у наданні можливості пресі виконувати належну їй по праву роль «сторожового собаки суспільства» у поширенні інформації, що представляє серйозний громадський інтерес (Бладет Тромсо і Стенсаас проти Норвегії, рішення від 20 травня 1999).

Тобто, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів справи, інформація, озвучена Чернігівським міським головою ОСОБА_8 під час проведення розширеної наради із керівниками структурних підрозділів та керівниками комунальних підприємств міської ради, за змістом може бути перевірена. Зокрема, висловлюючи дану інформацію, автором не було встановлено хто саме є помічником народного депутата ОСОБА_7, які саме бані він експлуатує чи добудовує на березі ОСОБА_6.

Судом першої інстанції було зазначено, що поширена інформація безпосередньо стосується господарської діяльності ОСОБА_10, якого Чернігівський міський голова вважав помічником народного депутата ОСОБА_7, хоча серед помічників-консультантів особи з таким прізвищем не значиться (а.с.63).

Однак, Чернігівським міським головою було озвучено дослівно інформацію не про діяльність ОСОБА_10, а про помічника народного депутата ОСОБА_7, що стосується вже саме позивача.

На підставі вищезазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні з вимогами закону, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_7 задоволенню в частині визнання інформації недостовірною, такою, що опорочить честь, гідність та ділову репутацію, зобовязання видалити та спростувати дану інформацію, а оскільки відеосюжет не стосується предмету спору в цілому, видаленню підлягає саме та його частина, в якій міститься недостовірна інформація.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів прийшла висновку, що в задоволенні даних вимог слід відмовити.

Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» На відповідача може бути покладено обов'язок по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди, не тільки тоді, коли суд задовольнив вимоги позивача про спростування поширених відомостей, а й тоді, коли відповідач спростував їх добровільно. Відповідно до ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» і ст.48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», на органи масової інформації, їх працівників і автора не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди за публікацію чи поширення відомостей, які не відповідають дійсності, якщо вони містились в офіційних повідомленнях чи були одержані від інформаційних агентств чи прес-служб державних органів та органів об'єднань громадян або є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим засобом інформації (з посиланням на нього), офіційних виступів посадових осіб державних органів, виступів народних депутатів, або містилися у авторських виступах, які передаються в ефір без попереднього запису.

Відповідно до ч.2 ст. 31 ЗУ «Про інформацію» суб'єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної

(немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб

права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді.

Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, колегія суддів враховує, що позивач є публічною особою, відомим політиком в Україні, тому немає підстав для задоволення даної вимоги.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з Чернігівської міської ради та ТОВ «Телерадіоорганізація «Ліга» на користь ОСОБА_7 необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за розгляд його позовної заяви та апеляційної скарги по 1728 грн. з кожного.

Враховуючи, що при поданні позовної заяви ОСОБА_7 не повністю сплачений судовий збір, то з Чернігівської міської ради та ТОВ «Телерадіоорганізація «Ліга» в дохід держави слід стягнути також по 960 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 вересня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_7 до Чернігівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Ліга» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати інформацію, поширену 18 липня 2017 року Чернігівським міським головою ОСОБА_8 під час проведення розширеної наради з керівниками структурних підрозділів та керівниками комунальних підприємств міської ради про те, що «…помічник народного депутата ОСОБА_7 експлуатує прямо на березі річки дві бані, одну добудовує» та інформацію, поширену Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Ліга» в мережі Інтернет на власних сторінках «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», на веб-сайті «You Tube» «Телеканал «Дитинець», на веб-сайті кабельного телеканалу «Дитинець», в ефірі кабельного мовлення «Телеканал «Дитинець» під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» про те, що «Помічник нардепа тримає незаконні бані на Десні» (коментар авторки сюжету ОСОБА_9, запис 0:00-0:04) та «помічник народного депутата ОСОБА_7 експлуатує прямо на березі річки дві бані, одну добудовує» (заява Чернігівського міського голови ОСОБА_8, запис 00:45-00:57) недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію народного депутата України ОСОБА_7.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Ліга» видалити інформацію частину відеосюжету під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» а саме заяву Чернігівського міського голови ОСОБА_8 про те, що «Помічник народного депутата України ОСОБА_7 тримає незаконні бані на Десні та експлуатує їх» (запис 00:45-00:57), з мережі Інтернет з власних сторінок «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», з веб-сайту «You Tube» «Телеканал «Дитинець» та з веб-сайту кабельного телеканалу «Дитинець».

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіо-організація «Ліга» спростувати інформацію, поширену ним в мережі Інтернет на власних сторінках «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», на веб-сайті «You Tube» телеканалу «Дитинець», на веб-сайті кабельного телеканалу «Дитинець», в ефірі кабельного мовлення телеканалу «Дитинець», під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» шляхом розміщення у такий же спосіб інформації наступного змісту: «Інформація, поширена Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Ліга» в мережі Інтернет на власних сторінках «Телеканал «Дитинець» у соціальних мережах «Facebook», «Twitter», на веб-сайті «You Tube» «Телеканал «Дитинець», на веб-сайті кабельного телеканалу «Дитинець», в ефірі кабельного мовлення телеканалу «Дитинець» під назвою «Що буде з банями на березі ОСОБА_6? На що можна поскаржитись міському голові?» про те, що «Помічник народного депутата України ОСОБА_7 тримає незаконні бані на Десні та експлуатує їх, є недостовірною.».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Чернігівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Ліга» на користь ОСОБА_7 по 1728 грн. з кожного на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Чернігівської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Ліга» в дохід держави по 960 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:Судді: