Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2017 Справа №607/4974/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицака Р.М.,

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення коштів, посилаючись на те, що 25 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_3 був укладений Договір позики грошових коштів за умовами якого він позичив відповідачу кошти в сумі 106190,00 грн., з зазначенням їх в еквіваленті 12950 доларів США а відповідач зобовязалася повернути йому позичені кошти в строк до 25 жовтня 2014 року. Однак відповідач повернула йому 13.01.2015 року лише частину позики в сумі 5000 доларів США та в добровільному порядку відмовляється повертати решту боргу. Тому просить стягнути з відповідача в його користь 7950 доларів США основного боргу, 559 доларів США 32 центи, як 3% річних за прострочення виконання зобовязання за період з 14.01.2015 року по 11.08.2017 року, а також 1000,00 грн. витрат на правову допомогу та 2298,41 грн. судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подала. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав:

25 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів, який був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 6085.

Згідно вказаного договору, ОСОБА_2 (Позикодавець) передав у власність ОСОБА_3 (Позичальник) грошові кошти в сумі 106190 (сто шість тисяч сто девяносто) гривень 00 коп., що на дату укладення договору за домовленістю сторін та курсу банківських установ України становить 12950 (дванадцять тисяч девятсот пятдесять) доларів 00 центів, а позичальник зобовязалася повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому Позикодавцем) згідно умов цього договору у строк 25 жовтня 2014 року повністю, а саме: 106190 гривень 00 копійок, але в жодному випадку не менше еквіваленту 12950 (дванадцять тисяч девятсот пятдесять ) доларів США 00 центів по курсу НБУ на день здійснення платежу).

Відповідно до п. 2 Договору останній є безпроцентний.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено в судовому засіданні 13.01.2015 року відповідач ОСОБА_3 повернула ОСОБА_2 частину позики в сумі 5000 доларів США та ухиляється від повернення решти суми боргу.

Таким чином, відповідач не виконала зобовязання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочила виконання зобовязання перед кредитором.

Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно поданого позивачем розрахунку неповернута сума основного боргу за договором позики від 25.10.2013 року становить 7950 доларів США, що станом на день ухвалення рішення суду згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 213060 грн., а сума 3% річних за прострочення виконання зобовязання за період з 14.01.2015 року по 11.08.2017 року складає 559 доларів США 32 центи, що еквівалентно 14989,78 грн.

Складений позивачем розрахунок заборгованості перевірений судом та є арифметично вірним.

Стороною відповідача не подано жодного доказу, що нарахована позивачем сума основного боргу та розмір відсотків розраховані невірно, а тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 07.04.2017 року ОСОБА_2 сплатив адвокату ОСОБА_5 кошти в розмірі 1000 грн. за надання правової допомоги.

Відповідно до Постанови КМ України від 27 квітня 2006 р. N 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», компенсація витрат, пов'язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у цивільних справах не повинна перевищувати суму, яка обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

З урахуванням змін, внесених згідно з Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, з 01 січня 2017 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць встановлено з 1 січня 2017 року в розмірі 1600 гривень.

Тобто, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах за годину роботи адвоката, починаючи з 01 січня 2017 року, не може перевищувати 640 гривень.

Беручи до уваги надання позивачу правової допомоги з написання позовної заяви, а також кількість та час судових засідань проведених по даній цивільній справі, за участю адвоката ОСОБА_5 суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають до задоволення в повному розмірі - 1000 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_2 боргу за договором позики від 25 жовтня 2013 року в розмірі 7950 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 213060 грн., 559 доларів США 32 центи, що еквівалентно 14989,78 грн. - 3% річних за прострочення виконання зобовязання за період з 14.01.2015 року по 11.08.2017 року.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2298 грн. судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 84, 88, 228-232, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 533, 625, 1046 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 іпн НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2 іпн НОМЕР_2, м.Чортків, вул. Галицька, 35) заборгованість за договором позики від 25 жовтня 2013 року в розмірі 8509 доларів США 32 центи, що еквівалентно 228 049 грн., а також 3298 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_6