ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/572/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за заявою ОСОБА_2 щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

Встановив:

Заявник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною заявою.

Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, зокрема щодо відсутності відповідного обгрунтування та зазначення доказів, зокрема щодо обсягу реального виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, тощо.

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено: залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копія вказаної ухвали отримана заявником 01 листопада 2017 року (згідно з розпискою).

При цьому, 06 листопада 2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_2 "Про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню" в редакції від 06 листопада 2017 року з додатковим обгрунтуванням та зазначенням доказів, а також із зазначенням трьох учасників процесу: ПАТ "Дельта Банк", ОСОБА_2 та ОСОБА_4, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цієї заяви було долучено лише одну її копію, отже не було долучено копій для кожного з інших вказаних учасників процесу.

Крім того, до вказаної заяви "Про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню" в редакції від 06 листопада 2017 року була долучена заява "Про прийняття виправлених недоліків", проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цього звернення не були долучені копії цього документу, додатків для всіх вищевказаних учасників процесу.

Крім того, заявником були лише у одному примірнику долучені додатки до його заяви від 17 жовтня 2017 року, в тому числі, копії заяви від 10.08.2016 року та відповіді Дарницького районного суду м.Києва від 18 серпня 2016 року, а також відповіді органу виконавчої служби від 10.02.2017 року (при цьому акт щодо відсутності вказаних додатків для вищевказаних учасників процесу не складався, оскільки посилання на їх наявність відсутнє у цьому зверненні від 17 жовтня 2017 року - перелік додатків у якому відсутній).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, судом враховано, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Проте на вказані норми закону заявник уваги не звернув.

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_2 щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: