Справа № 729/228/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2017 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді Демченко Л.М.,

за участю секретарів Іллюши Т.Л., Савости К.Ю. ,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Земля і ОСОБА_3» про визнання додатку та доповнення до договору оренди землі недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання додатку та доповнення до договору оренди землі недійсними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2006 року між ним та ТОВ «Земля і ОСОБА_3» було укладено типовий договір оренди землі №323. Вказаний договір зареєстровано у Бобровицькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 69 від 03.03.2007 року. Об`єктом оренди є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,75 га., яка належить йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №413883 від 10.01.2006 року. У зв`язку із спливом терміну дії договору 03.03.2017 року, він в письмовій формі 05.12.2016 року повідомив керівника ТОВ «Земля і ОСОБА_3» про небажання продовжувати строк дії договору. Не отримавши відповіді на письмове звернення, при особистому зверненні до товариства, йому було вручено примірник Додатку №1 від 01.10.2015 року до договору оренди землі №69 від 03.03.2007 року та примірник інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.03.2016 року. Ознайомившись з додатком № 1 до договору оренди землі, а згодом із доповненням № 1 до договору він виявив, що в Додатку № 1 та в Доповненні №1 до договору в графі «орендодавець» надруковано та написано його прізвище та невідомою йому особою здійснено підпис від його імені. Він впевнений, що даний документів з відповідачем не укладав та не підписував, а тому вважає, що правочини укладені під впливом обману і просить визнати їх недійсними.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, пояснивши при цьому, що ОСОБА_1, отримуючи орендну плату в грошовій та натуральній формі підтвердив свою волю на укладення Додатку та Доповнення до договору. Окрім цього, звертаючись із позовними вимогами, позивач не надав доказів, які свідчили б про введення його в оману при укладенні додатку та доповнення до договору оренди землі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. В подальшому розгляд справи проводився без участі представника третьої особи, належно повідомленого про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 413883 є власником земельної ділянки площею 3,75 га., кадастровий номер :03:000:0551, яка розташована на території Пісківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.96).

27.06.2006 року між ТОВ «Земля і ОСОБА_3» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки №323, строком на 10 років, зареєстрований у Бобровицькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 03.03.2007 року за № 69 (а.с.97).

З доповнення №1 від 24.05.2011 року, та з додатку № 1 від 01.10.2015 року вбачається, що вони укладені між позивачем та товариством « Земля і ОСОБА_3» і цими правочинами вносились зміни до договору оренди землі, зокрема щодо розміру та форми орендної плати, нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та строку дії договору.(а.с. 99 ). Додаток № 1 до договору ореди землі ві 01.10.2015 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ( а.с. 5,6)

Звертаючись із позовною вимогою про визнання Доповнення №1 від 24.05.2011 року та додатку №1 від 01.10.2015 року до договору оренди землі недійсними позивач посилається на те, що зазначені правочини він не підписував, вони укладені внаслідок обману, а тому є підстави для визнання їх недійсними

Відповідно до норми ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 36 договору оренди землі зміни умов договору здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною( сторонами ) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Волевиявлення є важливим чинником без якого не можливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов складання та скріплення підписом письмового документа в якому фіксуються правові наслідки. Отже моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19.02.2014 року та від 25.12.2013 року ( справа № 6-162 цс 13, справа № 6-118 цс 13).

Разом із тим цивільні права та обовязки на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору набуваються після відповідної державної реєстрації. Згідно ст. 20 Закону України « Про оренду землі» у редакції чинній на момент укладення спірного договору договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно- офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу, або припинення прав на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 8 Постанови Пленуму № 9 від 6.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та в узагальненні практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними звертає увагу судів на те, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент

вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). При цьому слід розмежовувати недійсні та неукладені правочини, тобто такі, в яких відсутні встановлені законодавством необхідні умови для їхнього укладення (наприклад, відсутня згода щодо всіх істотних умов, передбачених законодавством; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для укладення правочину потрібно його передати; не затверджено правочин вищим органом господарського товариства, якщо це передбачено в законі чи статуті товариства; не здійснено державну реєстрацію правочину в разі, коли законом ця обставина визначена як момент його вчинення). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши, що правочин є неукладеним, суд на цій підставі залишає позов про визнання правочину недійсним без задоволення. Наслідки недійсності правочину до неукладеного правочину не застосовуються, оскільки вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України, відповідно, підстав для його задоволення немає.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі « Орендодавець» в Доповненні № 1 від 24.05.2011 року та підпис в графі «Орендодавець» в додатку № 1 від 01.10.2015 року до договору оренди землі № 69 від 03 березня 2007 року, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с.192-200).

Оскільки, доповнення до договору оренди землі підписане не ОСОБА_1, а отже відсутня згода на зміну умов договору, тобто відсутнє волевиявлення позивача на його укладення, а саме, щодо розміру орендної плати, яка є істотною умовою, і не здійснена реєстрація даного доповнення, відносно чого не заперечували сторони, тому суд приходить до висновку, що даний правочин є неукладеним. Встановивши, що правочин є неукладеним суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання доповнення до договору оренди слід залишити без задоволення.

Враховуючи те, що спірний додаток № 1 укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, отже укладений без волевиявлення ОСОБА_1, та зареєстрований відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому суд приходить до висновку про недійсність спірного правочину на підставі ч.3ст. 203 ЦК України та ч.1 ст. 215 ЦК України.

Не заслуговують на увагу твердження представника позивача відносно визнання правочинів недійсними на підставі ст. 230 ЦК України оскільки згідно вищезазначеної правової норми правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку

навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які

впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Всупереч вимогам ст.ст. 57-60 ЦПК України позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження вчинення правочинів під впливом обману, як того вимагає вищезазначена правова норма.

Разом з тим, суд зазначає що у разі якщо сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог, або заперечень посилалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. В даному випадку суд застосував норми матеріального права, які і регулюють спірні правовідносини.

Оскільки, позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачений судовий збір та витрати, пов`язані з оплатою судово-почеркознавчої експертизи підлягають стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с.1, 17, 200).

Керуючись ст.ст.8-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 203, 207, 210, 215, 230, 638, 640, 651, 654 ЦК України, ст.ст. 15, 18, 20, 30, Закону України «Про оренду землі», ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд ,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним додаток № 1 від 01.10.2015 року до договору оренди землі № 69 від 03 березня 2007 року, укладений щодо земельної ділянки площею 3,75 га., кадастровий номер :03:000:0551, сторонами якого зазначені: орендодавець ОСОБА_1, орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля і ОСОБА_3».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Земля і ОСОБА_3» на користь ОСОБА_1 в повернення судових витрат 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами , які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя Л.М.Демченко