У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгороді подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 (ОСОБА_2, ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даним поданням, посилаючись на те, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження № 43788577 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5754 від 11.07.2002 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 25% вісх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.06.2005 року та до досягнення дитиною повноліття. 26.06.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої разом із супровідним листом № 13-212/14 від 26.06.2014 року надіслано для відома та виконання сторонам виконавчого провадження. 05.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В ході виконавчого провадження проведено ряд виконавчих дій, зокрема щодо встановлення наявності доходів та майна у боржника ОСОБА_6, за результатами яких встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, який державний виконавцем оголошений в розшук, земельні ділянки за боржником не значаться, у базі Реєстру застрахованих осіб ОСОБА_7 як найманий працівник відсутній, на обліку як пенсіонер не перебуває, на обліку в органах ДПС не перебуває, згідно відповіді ДПС періодично перетинає державний кордон України. Станом на 19.10.2016 року заборгованість ОСОБА_6 по сплаті аліментів складає 65476,46 грн. На виклик державного виконавця боржник не з»явився, про що складено акт державного виконавця, тим самим встановлено, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документа. А тому враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення своєчасного, повного виконання рішення суду просить суд винести ухвалу якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_6 (ОСОБА_2, ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду подання був повідомлений.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконані судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС. Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Таким чином, вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження у звязку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішення» означає як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо)

При цьому особа, яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною, поки не буде наведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, з участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних відносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

У звязку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у т.ч. про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак належних і допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_6 (ОСОБА_2, ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням з матеріалів справи не вбачається.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_7 про призначення примусового виконання рішення, або докази отримання отримання боржником виклику державного виконавця для дачі пояснень з приводу невиконання вищевказаного виконавчого провадження.

А тому на підставі викладеного, враховуючи, що факт свідомого ухилення ОСОБА_6 (ОСОБА_2, ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від виконання зобовязань, покладених на ОСОБА_7 не доведено, суд приходить до переконання, що подання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_6 (ОСОБА_2, ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.А. Придачук