Справа № 444/763/17 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/4715/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме з 31.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог, а саме - про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 та стягнення з ОСОБА_4 аліментів за останні три роки в розмірі 21 600,00 (двадцять одна тисяча шістсот) гривень - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не взято до уваги, що відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід, немає на утриманні дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, що дозволяє сплачувати на утримання спільного сина аліменти в розмірі 1/2 усіх видів доходу. Звертає увагу, що вона перебуває у декретній відпустці, тобто не працює, на її утриманні окрім спільного з відповідачем сина, є дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 Окрім того зазначає, що суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, не взяв до уваги, що їхня спільна дитина досягла шкільного віку, відтак в подальшому розмір витрат на утримання збільшуватиметься. Також вказує, що суд першої інстанції не дослідив питання щодо розміру заробітної плати відповідача. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено такі обставини.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, і такий було розірвано рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2013 року, яке набрало законної сили.

Згідно з копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 ОСОБА_6народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року і його батьками є відповідач та позивачка по справі.

Відповідач по справі 22.02.2017 року, тобто до подання позову, уклав договір на вклад «Дитячий» на дитину віком до 14 років та 16.03.2017 року і 14.04.2017 року перерахував 2000 грн. на рахунок сина.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів суд першої інстанції обґрунтовано, врахувавши обов»язок обох батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" та роз'яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати (доходів), та взявши до уваги те, що відповідач по справі працює, має постійний дохід, і врахувавши його матеріальне становище, дійшов до правильного висновку, що аліменти слід визначити у частці від його заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини певного віку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

А відтак, оскільки позивачкою не подано жодного доказу того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача в минулому, але такі не одержані у зв»язку із ухиленням відповідача від їх сплати, і приймаючи до уваги факт укладення відповідачем по справі договору на вклад «Дитячий» на дитину віком до 14 років, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду про відсутність підстав для присудження аліментів за минулий час.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги, що відповідач має постійне місце роботи, стабільний дохід, немає на утриманні дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, що дозволяє сплачувати на утримання спільного сина аліменти в розмірі 1/2 усіх видів доходу, що їхня спільна дитина досягла шкільного віку, відтак в подальшому розмір витрат на утримання збільшуватиметься, а також не дослідив питання щодо розміру заробітної плати відповідача визнається колегією суддів безпідставним, оскільки представником відповідача при апеляційному розгляді надано пояснення щодо місця праці і заробітку відповідача, згідно з якими розмір відрахування на аліменти з його заробітку перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для їх спільної дитини.

Твердження в апеляційній скарзі, що позивачка перебуває у декретній відпустці, тобто не працює, на її утриманні окрім спільного з відповідачем сина, є дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, не може прийматись до уваги, так як обов»язки по утриманню останньої покладено її батьків.

А відтак, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах, та не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.