АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5035/16-ц Номер провадження 22-ц/786/518/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді : Кузнєцової О.Ю.

суддів : Одринської Т.В., Дорош А.І.

при секретарі Рибак О.О.

за участі представника відповідача Горбаня С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 листопада 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати недійсним кредитний договір від 25 грудня 2013 року №00/16011-251213 та зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» прийняти залишок заборгованості у розмірі 10 349 грн. у строк, що передбачений сторонами для погашення кредиту.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що ПАТ «Дельта Банк», укладаючи з нею спірний кредитний договір, порушив її права, як споживача фінансових послуг, не повідомив про всі умови кредитування, сукупну його вартість, незаконно встановив комісію за обслуговування кредиту, включив пункт про розгляд спорів між сторонами у третейському суді, порушив законодавство про захист персональних даних.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір від 25.12.2013 року № 003-16011-251213, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк», в частині:

- включеної до нього умови про вирішення спорів між сторонами Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» (п. 18.1 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», які є невід'ємною частиною Договору);

- включеної до нього умови про сплату щомісячні комісії за обслуговування кредиту, щомісячні комісії за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячної комісії за супроводження кредиту (п. 4.16.10, 4.16.13 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», які є невід'ємною частиною Договору).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Дельта Банк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 сторонами не оскаржується, а тому колегією суддів не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.12.2013 року ОСОБА_3 підписала заяву № 003-16011-251213 (оферту) ПАТ «Дельта Банк» щодо відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, оформлення платіжної картки платіжної системи, встановлення позичальнику ліміту кредитної лінії, а також основні умови кредитування. Позивач надала банку всі необхідні документи для отримання кредиту. Банк, відкривши рахунок, акцептував вказану пропозицію (заяву).

Кредитний договір складається із заяви пропозиції та Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» і Тарифів банку.

Згідно п. 3 Заяви позивачу відкрито картковий рахунок у гривнях з лімітом кредиту 100000,00 грн.

Пунктами 2.5.2, 5 Договору передбачено, що позивач повідомлена про Правила банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», ознайомлена з Додатком № 1 до Правил Умови програми «Розстрочка на картку», строк користування сумою кредиту визначено в умовах договору, що є невідємними частиною цього договору.

Позивач також ознайомилась з Тарифами на обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, про що свідчить її підпис під ними.

Спірний договір підписаний та є укладеним в порядку, передбаченому ч. 1ст. 634 ЦК України, шляхом приєднання.

Спірним договором передбачено вирішення спорів між сторонами Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» (п. 18.1 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», які є невід'ємною частиною Договору).

Спірним договором передбачено сплату боржником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячної комісії за супроводження кредиту (п. 4.16.10, 4.16.13 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк», які є невід'ємною частиною Договору).

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Закон у вказаній редакції набрав чинності 12.03.2011 року.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства, включено до умов договору положення про вирішення спорів третейським судом та нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, за рахунок позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Заперечуючи проти порушення банком вимог ЗУ «Про третейські суди», а також правомірності застосування місцевим судом до спірних правовідносин ЗУ «Про захист прав споживачів», апелянт вказує на те, що спірний кредитний договір не є договором споживчого кредиту.

Відповідно до п. 1.58 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» (далі - Правила) кредитна лінія/кредит/споживчий кредит - сума коштів, яка надається Банком Клієнту, в тому числі траншами, на умовах повернення, строковості, платності, цільового характеру використання або нецільового характеру використання (для задоволення власних потреб) в межах встановленої відповідним Договором за Продуктом Банку суми, в тому числі шляхом забезпечення можливості проведення операцій понад залишок власних коштів на Рахунку (кредитування Рахунку).

Відповідно до п. 1.137 Правил тарифний пакет - комплекс тарифів та умов, на основі яких здійснюється обслуговування відповідного Договору за Продуктом Банку.

Відповідно до п.п. 7.1-7.5 Правил Банк надає послуги Клієнту щодо надання нецільового Кредиту на власні потреби, не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності, відповідно до умов, визначених у відповідному Договорі за Продуктом Банку, в тому числі і визначених Клієнтом в Заяві (Пропозиції) Клієнта / в Заяві (Пропозиції) Банка в порядку, передбаченому чинним законодавством України, цими Правилами, Договором та Тарифами Банку.

Банк надає нецільовий Кредит на власні потреби Клієнта, не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності у формі та у порядку, визначеному умовами Договору, а також, у разі укладання Клієнтом Договору страхування - шляхом перерахування Страховику частини суми Кредиту, яка становить Страховий платіж та також обумовлюється в Договорі. Реквізити Страховика зазначаються в Договорі.

Укладення Договору здійснюється в один із способів, передбачених в п. 4.4. цих Правил, який обирається на власний розсуд Банку відповідно до кредитної політики Банку та виду Продукту Банку, що надається Клієнту.

Договір є змішаним договором, що містить в собі елементи як кредитного договору, так і договору застави.

Сума Кредиту, розмір Страхового платежу (у разі укладання Договору страхування), строк повернення Кредиту, розмір процентної ставки та розміри плати (комісії) за надання Кредиту і плати за обслуговування кредитної заборгованості, а також всі інші супутні послуги (їх вид та розмір) визначаються безпосередньо в Договорі за Продуктом Банку та/або Тарифах Банку.

Відповідно до п.п. 7.13.1, 7.14.1 Правил клієнт має право самостійно та на власний розсуд обирати запропоновані Продукти Банком у сфері споживчого кредитування, в тому числі додаткові послуги у вигляді особистого страхування (страхування Клієнта на випадок смерті, стійкої втрати працездатності (встановлення інвалідності І групи) та фінансового ризику «втрата роботи» тощо), шляхом укладання Договору страхування з акредитованою Банком страховою компанією.

Клієнт зобов'язаний використовувати Кредит на власні потреби, не пов'язані із підприємницькою діяльністю.

Законом України «Про захист прав споживачів» регулюються кредитні відносини між банком та споживачем щодо надання кредитних коштів на споживчі потреби, а з 16 жовтня 2011 року забороняється надання споживчого кредиту в іноземній валюті.

Задоволення споживчих потреб людини здійснюється шляхом отримання нею споживчих благ, які мають на меті задоволення її потреб на забезпечення життя, здоров'я та життєдіяльності, зокрема придбання товарів широкого вжитку і тривалого користування, транспортних засобів, на нагальні потреби: лікування, навчання, весілля, народження дитини, непередбачені обставини тощо.

Засобом задоволення тих чи інших споживчих потреб людини виступають споживчі блага. Це товари та послуги індивідуального або виробничого призначення, що використовуються для задоволення особистих економічних та побутових потреб окремих людей. Споживчі блага можуть бути як матеріальними потребами (товари) так и нематеріальними (послуги).

Споживчій кредит надається кредитором фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг, однак конкретні ознаки такого кредиту законодавцем не встановлено, за винятком надання споживчого кредиту в іноземній валюті з 16 жовтня 2011 року.

А відтак, визначити правову природу кредитних правовідносин щодо наявності в них ознак споживчого кредиту повинен суд при розгляді спору, який випливає з зазначених правовідносин.

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб та чи використано цей кредит на зазначені потреби. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

Аналогічні висновки викладені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-223цс 16.

Відповідно до умов кредитного договору від 25 грудня 2013 року №00/16011-251213 ОСОБА_3 було встановлено ліміт кредитної лінії та надані кредитні кошти - на власні потреби, не пов'язані зі здійсненням підприємницької діяльності (а.с. 36, 39).

За відсутності інших відомостей в умовах спірного кредитного договору, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що він є споживчим, оскільки мета кредиту, визначена умовами кредитування (а.с. 39), направлена саме на задоволення споживчих потреб фізичної особи.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту

14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Висновки місцевого суду узгоджуються із вказаною нормою права та правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 04 листопада 2015 року у справі №6-2074цс15.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Висновки місцевого суду узгоджуються із вказаною нормою права та правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, ПАТ «Дельта Банк» наведено не було.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- Т.В. Одринська

--//-- А.І. Дорош

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова