АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 674/786/16-ц
Провадження № 22-ц/792/332/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретарі судового засідання Шевчук Ю.Г., Лапко Ю.В.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дунаєвецького районного суду від 30 листопада 2016 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» вказувало, що 18.09.2007 року між банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір 0709/085Д, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 12000 доларів США терміном до 18.09.2012 р. Відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором.

В порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України ОСОБА_6 свої зобовязання за кредитним договором щодо погашення заборгованості не виконав. У звязку з чим станом на 10.05.2016 р. відповідач заборгував банку 45620, 71 дол. США, яка складається: 7083, 90 дол. США заборгованість за кредитом, 15447, 71 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 23089, 10 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки.

Тому, ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 45620, 71 дол.

США, що за курсом 25, 16 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.05.2016 р. становить 1147817, 06 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду від 30 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

При постановленні рішення суд не врахував, що відповідачем не заявлялось клопотання про застосування позовної давності. ОСОБА_6 подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, також у заяві зазначено, що позов він визнав частково. Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про окремі питання застосування строків позовної давності» від 16.01.2013 р. №10-70/0/4-13 суди мають право застосовувати наслідки спливу строку позовної давності при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, в тому числі, у спорах щодо споживчого кредитування, тільки якщо подається заява про застосування позовної давності. Суд не взяв до уваги, що без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватись не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише з наявністю про це заяви сторони.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Представник відповідачів ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 0709/085Д, предметом якого, відповідно до п.1.4 договору є надання кредитних коштів у розмірі 12000 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 відсотків річних, а при порушенні позичальником будь-якого зобовязання по кредитному договору відсотки будуть становити 32 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості, з терміном дії договору по 18.09.2012 р. включно.

Відповідно до п. 6.7 кредитного договору № 0709/085Д строки позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даною угодою встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

19.09.2007 року між банком і ОСОБА_6 було укладено договір про видачу траншу №0709/085Д, яким була визначена сума траншу кредиту - 12000 дол. США.

Згідно п. 1.3. цього договору, терміни повернення траншу кредиту й відсотків визначаються відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди.

З Графіку погашення кредиту вбачається, що повернення кредиту та сплата відсотків мали відбуватися шляхом сплати позичальником регулярних щомісячних платежів (за ануїтетною схемою погашення) протягом 36 місяців, у період з 19.10.2007 р. по 16.09.2010 р. (останній платіж в сумі 293,58 дол. США мав бути внесений саме 16.09.2010 р.).

З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором між банком та ОСОБА_7 19.09.2007 року було укладено договір поруки №0709/085Д/01.

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 4 договору поруки).

За розрахунком банку загальна заборгованість відповідача станом на 10.05.2016 року становить 45620, 71 дол. США, яка складається: 7083, 90 дол. США - заборгованості за кредитом, 15447, 71 дол. США заборгованості по процентам за користування кредитом, 23089 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Згідно умов договору, кредитний договір було укладено на строк з 18.09.2007 року по 18.09.2012 року включно, а згідно Графіку погашення кредиту, останній платіж в сумі 293,58 дол. США мав бути внесений 16.09.2010 р.; з розрахунку ж заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_6 був здійснений 10.09.2010 р.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що позов банком був предявлений до Дунаєвецького районного суду 02 червня 2016 р., тобто більш як через пять років як з моменту настання строку сплати будь-якого з передбачених кредитним договором платежів, так і з моменту настання строку повного виконання зобовязань за цим договором платежів, так і з моменту настання строку повного виконання зобовязань за цим договором, тобто з пропуском позовної давності.

Крім того, судом першої інстанції також встановлено, що у договорі поруки від 19.09.2007 р., що укладений між банком та ОСОБА_7, не встановлено строку, після якого порука припиняється, а тому банк мав право предявити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто не пізніше 16.03.2011 р. Але оскільки банком такої вимоги у вказаний строк предявлено не було, порука ОСОБА_7 є такою, що припинилася у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України.

У звязку з цим, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості.

Проте погодитися з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості не можна через неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Дунаєвецького районного суду від 09.09.2009 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 Ю,В., ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення задоволено. В рахунок заборгованості за кредитним договором № 0709/085Д від 18.09.2007 р. звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,5 кв.м., шляхом продажу ЗАТ КБ «ПриватБанк» з правом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем будь-яким способом з отриманням витягу з Державного реєстру права власності та виконання всіх формальностей повноважень необхідних для здійснення продажу.

Постановлено виселити з квартири АДРЕСА_1 та знято з реєстрації у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України Дунаєвецького району за зазначеною адресою: ОСОБА_8, ОСОБА_7,ОСОБА_9

Вилучено у ОСОБА_6 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» і передано в заклад заставлене майно згідно договору застави, а саме: товар в обороті, що знаходиться в с. Мала Побіянка Дунаєвецького району Хмсельницької області і складається з велосипедів в асортименті в кількості 85 штук; запчастини в асортименті в кількості 175 штук; покришки велосипедні в кількості 100 штук; звернувши в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0709/085Д від 18.09.2007 р. в сумі 7479,52 доларів США, з правом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання договору купівлі-продажу.

Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Оскільки наявне рішення суду про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, правовідносини сторін кредитного договору не припинені, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 за кредитним договором є правомірними, а висновок суду про відмову у задоволенні позову у звязку з пропуском банком позовної давності не ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_6 належним чином умов кредитного договору щодо повернення коштів не виконував, в добровільному порядку заборгованість за кредитом ПАТ КБ Приватбанк» не повернув.

Станом на 10.05.2016 р. заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором №0709/085Д від 18.09.2007 року становить 7083,90 доларів США по тілу кредиту, заборгованість за процентами в межах пятирічного строку позовної давності в сумі 11447,59 доларів США, всього 18531,49 доларів США.

Крім того, за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» нарахована пеня в сумі 23089,10 доларів США, що складає 580983,45 грн.

Проте в межах пятирічного строку позовної давності розмір пені з 19.05.2011 року по 10.05.2016 р. становить 533455,94 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_6 на користь банку підлягає стягненню 25000 грн. пені.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором №0709/085Д від 18.09.2007 року підлягають частковому задоволенню, а рішення Дунаєвецького районного суду від 30 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 скасуванню. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 18.09.2007 року №0709/085Д у сумі 18531,49 доларів США та 25000 грн пені.

Щодо стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_7, то в цій частині рішення Дунаєвецького районного суду від 30 листопада 2016 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» не спростовуються висновки суду першої інстанції щодо припинення поруки, хоча і ставиться питання про скасування рішення Дунаєвецького районного суду від 30 листопада 2016 року у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у договорі поруки від 19.09.2007 р., що укладений між банком та ОСОБА_7, не встановлено строку, після якого порука припиняється. Тому банк мав право предявити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто не пізніше 16.03.2011 р. Але оскільки банком такої вимоги у вказаний строк предявлено не було, порука ОСОБА_7 є такою, що припинилася у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідача ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір у сумі 14614 грн. ( 1147817, 06 грн= 100%; 468752,5 грн= 40, 8%; 40, 8 % від 17217, 26 грн= 6886, 90 грн за позов; 40, 8% від 18938, 99 грн = 7727, 10 грн за апеляційну скаргу; 6886, 90 грн + 7727, 10 грн=14614 грн.)

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Дунаєвецького районного суду від 30 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 18.09.2007 року №0709/085Д у сумі 18531 (вісімнадцять тисяч пятсот тридцять один) доларів США 49 центів та 25000 (двадцять пять тисяч) грн пені.

В іншій частині рішення Дунаєвецького районного суду від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 14614 (чотирнадцять тисяч шістсот чотирнадцять) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Суддя Суддя

підпис підпис підпис

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Артемчук А.В..

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія: 27