АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1667/17 Справа № 203/4979/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2016 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення вимог до ОСОБА_3. та зміні в частині стягнутої суми по тілу кредиту, а в іншій частині залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 03 серпня 2005 року між ВАТ КБ «Надра» (нині ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання - грошові кошти у сумі 28 000,00 доларів США.

Цієї ж дати банком з ОСОБА_3 укладений договір поруки, за яким остання поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих зобовязань. Щомісячна сума мінімального платежу 360,42 дол. США. Кінцевий термін повернення кредиту 01 серпня 2025 року.

Задовольняючи позовні вимоги банку про стягнення солідарно суми заборгованості, райсуд, керуючись правилами ст..ст. 526, 543, 553, 610, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, п.4.2.4 кредитного договору, 2-го розділу договору поруки,- виходив з того, що всупереч умов кредитного договору ОСОБА_2 своєчасно не здійснював платежів для погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка склала суму 29 487,23 доларів США, з яких 27 346,44 долл. заборгованість за сумою кредиту, 2 140,79 долл. заборгованість по процентам (у гривні ця сума складає 56 645,30грн.), 49 575,06 грн.- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. На направлену 20 січня 2015 року позивачем досудову вимогу про погашення заборгованості відповідачі не відреагували.

Повністю з рішенням не можна погодитись, оскільки воно ухвалене в результаті неповно з*ясованих обставин справи та доказів, без врахування заперечень відповідачів, які не були належним чином за правилами ч.5 ст.74 ЦПКУ повідомлені про день та час розгляду справи.

Так, під час розгляду справи та при ухваленні заочного рішення судом не було з*ясовано, що 26 липня 2013 року між основним боржником та Банком підписано додатковий договір про внесення змін №1 до Кредитного договору та Додаток №1 до даного договору, згідно умов якого було збільшено розмір відсоткової ставки до 14,16 % з 12 %. Вказане є суттєвим доказом по справі, який Банком до матеріалів справи не був доданий та про який не йдеться у позовній заяві, в звязку з чим судом не був досліджений і залишений без належної оцінки. Між тим, збільшення відсоткової ставки було здійснено без відома і згоди поручителя, оскільки доказів надання поручителем своєї згоди на таке збільшення матеріали справи не містять, що у відповідності до правил ст.559 ч.1 ЦКУ- є підставою для припинення поруки

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Сплив строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Із розрахунку заборгованості видно, що останній платіж позичальником було здійснено в січні 2015р. і в січні 2015р. відповідачам направлялась досудова вимога про погашення заборгованості, а до суду з позовом банк звернувся 27.08.2015., після спливу 6-місячного строку, що згідно ч. 4 ст.559 ЦК також дає підстави вважати поруку припиненою. . В зв*язку з наведеним рішення суду в частині відповідальності ОСОБА_3 як поручителя підлягає скасуванню з відмовою у позові до неї.

Разом з тим, розрахунком заборгованості підтверджується довід відповідачки про те, що за час користування кредитом по тілу було сплачено 4 134,59 дол. США.

Враховуючи, що кредит видавався у розмірі 28 000 дол. США та сплати наведеної суми, основна заборгованість складає 23 865, 31 дол., а не 27 346,44 дол. , тобто, вимога Банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 27 346,44 дол. США не підлягала задоволенню, а тому рішення в цій частині повинне бути змінене із зменшенням стягнутої суми до 23 865, 31 дол., що в еквіваленті за курсом складає 631 476,10грн.

Доводи відповідачки у скарзі про несправедливість умови договору щодо нарахування пені у розмірі 1% за кожен день прострочення виконання зобов*язань та про необхідність нарахування та обчислення її по обліковій ставці НБУ, - не можуть визнаватись обґрунтованими, оскільки договором передбачена саме така умова, яка була

погоджена відповідачами і не оспорювалась у встановленому законом порядку, а тому підстав для скасування або зміни рішення в частині стягнення суми пені - місцевий суд не мав.

Твердження у скарзі про те, що розрахунок заборгованості не підтверджений належними фінансовими документами слід визнати безпідставним, оскільки зі свого боку відповідачка на спростування заборгованості та розрахунку не надала жодного документу.

Посилання у скарзі на незазначення банком та судом еквіваленту стягнутої суми заборгованості по тілу кредиту та відсоткам у гривні, - не дає підстави для скасування рішення, оскільки такий еквівалент долара США до гривні (на час ухвалення райсудом рішення) відносно стягнутих сум тіла кредиту та відсотків у мотивувальній частині даного рішення зазначений апеляційним судом, тобто цей недолік останнім був виправлений.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПКУ з банку на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4019,40 грн..

Керуючись ст.ст. 307, 309п.п.1, 3, 4 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2016 року скасувати в частині задоволення вимог до ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 4019,40 грн..

Рішення в частині стягнутої суми по тілу кредиту 27 346,44 дол. США змінити, зменшивши дану суму до 23 865,31 дол. США.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4