Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1053/17 Головуючий у 1 інстанції: Нікітіна В.В.
Є.У. № 317/4713/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валок» про стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2017 року провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, судом було встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 12 серпня 2015 року по справі № 5002-3/4321-2012, зазначеним господарським судом було прийнято до свого провадження справу Господарського суду Автономної Республіки Крим про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Валок». Дата порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Валок» - 06 грудня 2012 року.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, підвідомчі господарським судам.

Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено спеціалізацію судів загальної юрисдикції з розгляду різних категорій справ. Згідно з ч. 3 ст. 22 даного закону, розгляд справ, що виникають із господарських правовідносин відноситься до компетенції місцевого господарського суду. Така ж норма міститься в п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції зазначав, що предметом позовних вимог в даній цивільній справі є стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань з ТОВ «Валок», відносно якого на даний час Господарським судом Київської області здійснюється провадження у справі про банкрутство.

В ухвалі Господарського суду Київської області від 07 липня 2016 року, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, йдеться про наявність у позивача права «звернутися в загальному порядку до суду з позовом про визнання відповідного правочину недійсним на загальних підставах» без зазначення того, що дана справа підсудна саме суду загальної юрисдикції, а не господарському суду, як це визначено статтею 12 ГПК України.

Тому висновок позивача про те, що розгляд справи господарським судом унеможливлений, є безпідставним. До того ж у даній справі позов заявлений лише про стягнення боргу.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 ГПК справи про банкрутство підвідомчі господарським судам. У зв'язку з наведеним вимоги до боржника щодо його грошових зобов'язань, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, та про зобов'язання включити до переліку кредиторів не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки викладені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: