Справа № 645/4018/16-ц
Провадження № 2/645/278/17
РІШЕННЯ

іменем України

03 квітня 2017 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі Проневич Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що позивач є власником житлового будинку за адресою: м.Харків, вул.Танкова, б. 2-Б, на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1999 р. 11.06.2005 р. сторони зареєстрували шлюб, та ОСОБА_2 була зареєстрована за вказаною адресою. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.08.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано. З квітня 2015 р. ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає, спільного господарства з позивачем не веде. Вона за власною ініціативою поїхала із зазначеного будинку, забравши всі свої особисті речі.

Враховуючи, що відповідач більше року не проживає в спірному будинку, не є його власником, та перешкоджає позивачеві реалізувати належне йому право власності , просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м.Харків, вул.Танкова, б. 2-Б.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та пояснила, що з квітня 2015 р. позивач жим сам. Відповідач не виявила бажання жити в цьому будинку. На час розгляду справи в будинку проживають його діти від першого шлюбу та нова дружина.

Відповідач та її представник ОСОБА_4 в судовому зсіданні проти позову заперечували. При цьому ОСОБА_2 пояснила, що за час шлюбу вартість будинку суттєво збільшилась, оскільки вона облаштувала його водопостачанням, газопостачанням, електроенергією, збудувала прибудову, тому вважає будинок своєю власністю. Вона не проживає у будинку, оскільки позивач постійно пиячить, гучно вмикає музику вночі, крім того, хворіє на туберкульоз відкритої форми, тобто в спірному будинку відсутні умови для її проживання з дитиною. В квітня 2015 р. він, погрожуючи ножем, викинув з будинку її речі та вигнав відповідача. За комунальні послуги вона не сплачує з квітня 2015 р., оскільки там не проживає.

Допитавши свідків, дослідивши надані документи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що право власності на 58/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Танкова, б. 2-Б. належить позивачеві ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.1999 р.

12.11.2005 р. ОСОБА_2 була зареєстрована у спірному будинку, що підтверджується записом у будинковій книзі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 11.06.2005 р. та рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.08.2016 р. шлюб між ними було розірвано (а.с.24).

Згідно вказаного судового рішення, при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу судом встановлено, що сторони у квітні 2015 р. припинили сімейні відносини.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що з 02.07.2015 р. він та брат зареєстровані у спірному будинку та проживають разом з батьком, позивачем у справі. Відповідача, колишню дружину батька, свідок ніколи не бачив. В будинку всього дві кімнати і кухня. Він з братом займає одну кімнату, а батько другу.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що влітку 2015 р. він став спілкуватись з батьком, ОСОБА_1, зареєструвався в спірному будинку та став там мешкати з братом. Відповідача, колишню дружину батька, свідок ніколи не бачив, її речей в будинку немає. Батько живе з іншою жінкою.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона неподалік позивача та часто проходить повз його будинок, Позивач живе з жінкою на імя Анжела, протягом 2 років вона їх постійно зустрічає на вулиці разом. На питання свідка про дружину ОСОБА_2 той повідомив, що вони розірвали шлюб.

Свідок ОСОБА_8, мати ОСОБА_2Ф.. пояснила суду, що у квітні 2015 р. її донька повідомила, що коли вона прийшла додому (за адресою: м.Харків, вул.Танкова, б.2-Б) та побачила у ліжку з позивачем іншу жінку, то пішла від чоловіка. З того часу вона у будинку не проживає. Під час їх спільного проживання позивач у стані алкогольного спяніння вчиняв відносно неї насильство, але до правоохоронних органів відповідач не зверталась.

Крім того, факт не проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою з квітня 2015 р. нею в судовому засіданні не оспорювався.

Судом досліджувались докази поважності причин не проживання відповідача понад рік та встановлено, що за повідомленням КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня» від 24.03.2017 р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив неодноразове лікування в цьому закладі, але востаннє з 10.05.2011 р. по 25.05.2011 р., тобто задовго до розірвання шлюбу.

За повідомленням КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7» від 14.03.2017 р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в цьому закладі з 30.09.2003 р. та за цей час переніс два рецидиви туберкульозу: в 2008 р. та в 2010 р., тобто також задовго до розірвання шлюбу.

Згідно особистих пояснень відповідача у судовому засіданні, до правоохоронних органів з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням вона до 2017 р. не зверталась.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не надано доказів поважності не проживання в спірному будинку.

Крім того, на виконання вимог ст.60 ЦПК України, відповідачем не надано суду доказів належності їй спірного будинку чи його частини.

Згідно ст.150 ЖК України, ст.319 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності будинок або його частину, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім*ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст.391 ЦК України.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що спірний житловий будинок, який складається з двох житлових кімнат, потрібен позивачеві власнику цього нерухомого майна для особистого проживання та проживання членів його сімї, а наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачеві розпоряджатись належним йому майном, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити .

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м.Харків, вул.Танкова, б. 2-Б.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Головуючий - суддя