Cправа № 127/1749/15-ц
Провадження № 2/127/2594/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Лисої К.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про виділення частки майна та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру та автомобіль,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_5 про виділення ідеальної частки квартири, визнання права власності на неї. Свої вимоги мотивував тим, що з 1988 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_7 Під час перебування у шлюбі в травні 2008 року подружжям придбана квартира АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_8 Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 06 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. При цьому позивач зазначає, що у зв'язку із зміною норм СК України йому було не відомо, що шлюб є розірваний з моменту набуття рішенням суду законної сили, а не з моменту отримання свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС. Крім того вказав, що ні позивач, ні ОСОБА_8 в органи РАЦС не звертались, суд рішення у зазначений орган не направляв. Про розірвання шлюбу позивач дізнався в грудні 2014 року при оформленні спадщини, адже ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Державний нотаріус роз'яснив, що свідоцтво про право власності щодо майна померлої видати не має можливості, адже позивач є колишнім чоловіком померлої, а крім нього із заявою при прийняття спадщини звернулась і мати померлої - ОСОБА_5 За наведених обставин позивач просить визначити ідеальну частку зазначеної квартири в розмірі по ?, визнати за позивачем право власності на ? частку квартири та стягнути з ОСОБА_5 понесені позивачем судові витрати.

30 березня 2015 року ОСОБА_5 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на частку квартири, частку автомобіля, стягнення частки вартості автомобіля та понесених судових витрат. Свій позов мотивувала тим, що ОСОБА_9 та її донька перебували у шлюбі з 03 лютого 1988 року по 17 вересня 2010 року. 13 травня 2008 року ОСОБА_8 придбала квартиру АДРЕСА_1 за 300 000,00 грн., з яких 47 500,00 грн. сплачено одразу, а решта 252 500,00 грн. - протягом одного банківського дня. Для сплати зазначеної суми ОСОБА_8 отримала кредит у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 50 000,00 доларів США, передавши квартиру в іпотеку та застрахувавши її. ОСОБА_8 особисто погасила кредит, в тому числі і після розірвання шлюбу, внаслідок чого обмеження за договором іпотеки знято. ОСОБА_1 у погашенні кредиту участі не приймав. Вважає, що розмір частки ОСОБА_1 має становити 7,915 %, що є ? від сплачених спільних коштів в розмірі 47 500,00 грн. Крім того, спільним майном подружжя є автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», вартість якого на день припинення подружніх стосунків становила 106 120,5 грн., та який був відчужений відповідачем через 2 місяці після розірвання шлюбу. ОСОБА_5 вважає, що частка у праві власності ОСОБА_8 на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI» становить ?, а половина вартості відчуженого автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», має бути повернута спадкоємцеві ОСОБА_5 Державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва на право власності за законом, адже існує спір. За наведеного просила визнати за нею право власності на 92,085 % квартири АДРЕСА_1, на ? частку автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3, стягнути з відповідача ? частку вартості автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35» в розмірі 53 060,25 грн. та понесені судові витрати (а. с. 54-58, т. 1).

В заяві від 10 листопада 2015 року представник позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_12 збільшила позовні вимоги та просила визнати за позивачкою право власності на квартири АДРЕСА_2, на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», адже ОСОБА_1 не мав самостійного заробітку без поважних причин, перебував на утриманні дружини, натомість ОСОБА_8 працювала директором ТОВ, та займалась підприємницькою діяльністю (а. с. 136-137, т. 1).

25 травня 2016 року представник позивача подав заяву, в якій просив замість визнання за позивачкою права власності на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», стягнути з відповідача його вартість, що становить 200 000,00 грн., адже зазначений автомобіль 06 листопада 2014 року знятий відповідачем з обліку для реалізації (а. с. 188, т. 1).

Крім того, представник ОСОБА_5 в заяві від 01 грудня 2015 року просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог за первинним позовом, адже шлюб між сторонами розірвано в 2010 році а до суду позивач ОСОБА_1 звернувся лише в 2015 році (а. с. 147, т. 1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 серпня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_6 (а. с. 33-34, т. 3).

Позивач - відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні первинний позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. У задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити.

Представники відповідача - позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні первинний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зустрічну позовну заяву підтримали з підстав викладених у ній, та просили задовольнити з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, хоча про судове засідання повідомлялась належним чином відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому, відповідно до положень ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу за її відсутності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суд повідомила, що є сусідкою ОСОБА_1 близько 5 років, знає його з гарної сторони, привітливий, хороший господар, спиртних напоїв не вживав, займався вантажним перевезеннями. Свідок була знайома і з ОСОБА_8 за її життя.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 повідомив, що знає ОСОБА_1, адже надавав йому територію для обслуговування транспортного засобу. ОСОБА_1 займався ремонтом автомобілів, возив макух, зерно, спиртними напоями не зловживав. ОСОБА_8 за життя була заступником директора олієжиркомбіната, але свідок бачив її рідко.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1, якого характеризує позитивно. Позивач працював, чим займалась покійна ОСОБА_8 свідку невідомо.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2015 року задоволено клопотання представника ОСОБА_5, витребувано в Вінницькій обласній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» копії кредитного договору № 014/035-43/60220 від 13 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8, та розрахунок погашення кредиту за цим договором (а. с. 102, т. 1).

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

03 лютого 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб в Дашковецькій сільській раді Літинського району Вінницької області, актовий запис №3. Прізвище дружини після укладення шлюбу - «Заболотна», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданим Дашковецькою сільською радою Літинського району Вінницької області від 3 лютого 1988 року, серія НОМЕР_4 (а. с. 82, т.1).

Відповідно до п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 придбано квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., зареєстрованому в реєстрі за № 2716, відповідно до якого ОСОБА_15 продав, а ОСОБА_8 набула у власність зазначену квартиру. Квартира придбана за 300 000,00 грн., з яких 47 500,00 грн. сплачено покупцем до підписання договору, решта суми 252 500,00 грн. має бути сплачено протягом одного банківського дня з моменту підписання договору (а. с. 6, т. 1). Відповідно до копії реєстраційного посвідчення виданого КП ВОР «ВООБТІ» за ОСОБА_8 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1, (а. с. 8, т. 1).

Відповідно до відомостей бази даних АІС «ДАІ-2000» за ОСОБА_1 в період 01 лютого 1988 року по 05 листопада 2014 року зареєстрований 09 березня 2010 року транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та 12 січня 2010 року транспортний засіб «VOLKSWAGEN LT 35», 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, який 02 березня 2012 року знятий з обліку для реалізації (а. с. 70, 71, т. 1). Крім того, відповідно до відомостей бази даних АІС «ДАІ-2000» автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований за ОСОБА_1, 06 листопада 2014 року знятий з обліку для реалізації (а. с. 186-187, т. 1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 06 вересня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 17 вересня 2010 року (а. с. 9, т. 1).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть сер. НОМЕР_5 від 10 червня 2014 року, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 4, т. 1).

22 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Вінницької районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8, яка є його колишньою дружиною (а. с. 150, т. 2). 16 вересня 2014 року до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини щодо майна померлої ОСОБА_8 звернулась і мати останньої ОСОБА_5 (а. с. 162, т. 2). Крім того, 03 лютого 2015 року до приватного нотаріуса із заявою звернувся представник ОСОБА_5, в якій зазначила, що до спадкового майна входить квартира АДРЕСА_3 (а. с. 8, т. 3). Постановою приватного нотаріуса від 03 лютого 2015 року ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3, у зв'язку з тим, що вчинення такої дії суперечить закону (квартира придбана під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1.) (а. с. 9, т. 3).

За наведених обставин сторони звернулись до суду із вищезазначеними позовами.

При розгляді даної справи рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ідеальну частку квартири відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_4, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», що становить 200000,00 грн., та частку вартості автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35» в розмірі 53060,25 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 204-206, т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2016 року залишено без змін (а. с. 21-25, т. 2).

15 вересня 2016 року представником ОСОБА_5 отримано виконавчий лист по цивільній справі № 127/1749/15-ц (а. с. 31, т. 2).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Євстратовою О.О., зареєстрованому в реєстрі за № 993, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_6 придбала квартиру АДРЕСА_4, яка належить продавцеві на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2016 року по цивільній справі № 127/1749/15-ц, яке набрало законної сили 31 серпня 2016 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області (а. с. 42-43, т. 3). Відповідно до інформаційної довідки від 14 серпня 2017 року № 94521562, за ОСОБА_18 26 вересня 2016 року зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_4 (а. с. 25, т. 3).

Ухвалою Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року касаційна скарга представника ОСОБА_1 задоволена, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 90-94 т. 2).

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 заявлено вимоги про визначення ідеальної частки квартири, яка перебувала у спільній сумісній власності подружжя та визнання за ним права власності на таку частку. Отже, предметом заявленого позову є визнання права власності на частку квартири. На час пред'явлення позову в січні 2015 року позивачем обрано саме такий спосіб захисту права, адже спірна квартира придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_8 під час перебування у шлюбі, що не заперечується сторонами по справі та підтверджено письмовими доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ст. ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, а саме перехід права власності у вересні 2016 року на спірну квартиру до ОСОБА_6, обраний позивачем спосіб захисту свого права, в контексті заявлених позовних вимог до ОСОБА_5, є невірним, адже відбулась зміна правовідносини між сторонами у зв'язку із відчуженням спірної квартири, за якими законом передбачено інший спосіб захисту порушеного права. За наведеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову. При цьому суд бере до уваги, що позивач 30 жовтня 2017 року подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та витребувати спірну квартиру з незаконного володіння (а. с. 133-135, т. 3). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог з підстав того, що за своїм змістом подана заява не є заявою про збільшення вимог, а змінює предмет і підстави позову, що суперечить ст. 31 ЦПК України (в редакції чинній на той час) (а. с. 153, т. 3). Наразі ОСОБА_1 не позбавлений права на подання позовної заяви про визнання договору недійсним та витребування майна для захисту своїх прав у разі їх порушення.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_5 за зустрічним позовом про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_2, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на пред'явлення позивачем в 2015 році вимоги про визнання права власності на спірну квартиру та встановлені в судовому засіданні обставини відчуження ОСОБА_5 спірної квартири за відплатним договором в вересні 2016 року, суд вважає, що останньою не доведено наявність обставин порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача, а тому в задоволенні зустрічного позову в зазначеній частині слід відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_5 за зустрічним позовом про стягнення на її користь з ОСОБА_1 частки вартості автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35» в розмірі 53060,25 грн. суд зазначає наступне.

Як зазначалось, вказаний автомобіль придбаний подружжям ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі 12 січня 2010 року та відчужений відповідачем ОСОБА_1 після розірвання шлюбу в березні 2012 року, тобто ще за життя колишньої дружини ОСОБА_8

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_5 посилається на положення ст. 1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Наразі, суду не надано доказів про те, що за свого життя ОСОБА_8 вважала, що внаслідок відчуження автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35» було порушено її право спільної сумісної власності на зазначений автомобіль. Натомість, позивач ОСОБА_5, заявляючи вимогу про стягнення на її користь частки вартості автомобіля, який перебував у спільній сумісній власності подружжя , на думку суду не успадкувала таке право вимоги, адже померла ОСОБА_8 за життя не реалізовувала таке право. Позивач ОСОБА_5 у даному випадку не є стороною правовідносин щодо поділу майна подружжя, а являється лише спадкоємцем щодо прав та обов'язків померлої доньки ОСОБА_8, та успадкувала лише право на майно, що належало спадкодавцю на день смерті, а не право вимоги по стягненню грошових коштів (вартість відчуженого майна). За наведеного, в задоволенні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_1 частки вартості автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35» слід відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_5 за зустрічним позовом про стягнення на її користь з ОСОБА_1 вартості автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI» в розмірі 200000,00 грн. суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні зазначений автомобіль придбаний подружжям ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі 09 березня 2010 року, та відчужений ОСОБА_1 вже після смерті колишньої дружини ІНФОРМАЦІЯ_2. З наведеного вбачається, що автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI» є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. При цьому таке право успадковане позивачкою ОСОБА_5, яке вона просить захистити шляхом стягнення повної вартості автомобіля в порядку спадкування. Натомість, між сторонами внаслідок відчуження спірного автомобіля виникли правовідносини, які вже не пов'язані із спадкуванням, а мають ознаки шкоди, по відшкодуванню якої цивільним законодавством визначено інший порядок захисту порушеного права ніж обраний позивачкою, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 78, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні первісного та зустрічного позовів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк