АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.», що діє через представництво компанії «Гоойоорд Б.В.» в Україні на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року у цивільній справі за скаргою Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш ЛарисиІванівни.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року скаргу Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш Лариси Іванівни залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції заявник подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно обчислені строки звернення заявника до суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи та встановлено ухвалою Апеляційного суду м. Києва, що скарга Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві подана до суду 05 жовтня 2016 року, а не як встановив суд першої інстанції - 04 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні представник заявника Сугоняко О.О. підтримав доводи апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду скаргу Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «ГоойоордБ.В.» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш Лариси Іванівни, суд першої інстанції виходив із того, що скаржником пропущено строк для звернення до суду, та відсутнє клопотання про його поновлення.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що Приватна компанія з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.», що діє через представництво компанії «Гоойоорд Б.В.» в Україні, звернулася в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш Лариси Іванівни щодо не реалізації майна, що було вилучено відповідно до виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 2-383/10 від 20 жовтня 2010 року та знаходиться на зберіганні та зобов'язати відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві здійснити реалізацію майна, що знаходиться на зберіганні за договором зберігання № 01/02-11 від 01 лютого 2011 року в порядку, передбаченому для реалізації без господарського майна.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до статті 383 ЦПК та Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Залишаючи без розгляду скаргу Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш Лариси Іванівни з підстав пропуску строку для звернення, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що із доводів скарги вбачається, що бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві триває з 05 жовтня 2016 року, а зі скаргою до суду заявник звернувся 04 жовтня 2017 року.

Однак, вказаний висновок суду першої інстанції щодо обчислення строку звернення заявника зі скаргою до суду суперечить фактичним даним, які містяться в матеріалах справи та нормам процесуального права.

Виходячи зі змісту статті 385 ЦПК України відлік строку звернення заявника зі скаргою до суду обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права чи свобод.

У поданій скарзі заявник зазначив про те, що 05 жовтня 2016 року він отримав листа від відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, яким повідомлено, що реалізація переданого на зберігання майна не проводилась, у зв'язку з тривалими судовими розглядами по справі. Посилаючись на те, що не здійснення державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві заходів, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо примусової реалізації майна свідчить про бездіяльність державного виконавця, заявник - Приватна компанія з обмеженою відповідальністю «ГоойоордБ.В.», що діє через представництво компанії «Гоойоорд Б.В.» в Україні оскаржив бездіяльність державного виконавця у судовому порядку, звернувшись 05 жовтня 2016 року зі скаргою до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року скаргу Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.», що діє через представництво компанії «Гоойоорд Б.В.» в Україні залишено без руху, з наступним її поверненням заявникові ухвалою від 22 лютого 2017 року.

За наслідками розгляду апеляційної скарги Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.», що діє через представництво компанії «Гоойоорд Б.В.» в Україні на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року, колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва постановлено ухвалу від 21 вересня 2017 року про скасування ухвали судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року з направленням питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року колегія суддів встановлено, що скаржником в межах строку, визначеного ухвалою від 10 жовтня 2016 року виконані вимоги ухвали.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, зокрема: якщо позивач (скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені відповідними статтями цього Кодексу, позовна заява ( скарга) вважається поданою в день первісного її подання до суду, в іншому випадку - заява (скарга) вважається неподаною і повертається позивачеві (скаржникові).

Таким чином, залишення судом першої інстанції скарги Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.», що діє через представництво компанії «Гоойоорд Б.В.» в Україні без руху та подальше виконанням заявником вимог відповідно до ухвали суду у встановлений строк не може бути підставою для зміни процесуального строку звернення заявника зі скаргою до суду, оскільки у відповідності до вимог статті 121 ЦПК України така скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду, тобто 05 жовтня 2016 року.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, належним чином не визначився з моментом подачі Приватною компанією з обмеженою відповідальністю «ГоойоордБ.В.», що діє через представництво компанії «Гоойоорд Б.В.» в Україні скарги до суду і помилково залишив скаргу без розгляду.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Гоойоорд Б.В.», що діє через представництво компанії «Гоойоорд Б.В.» в Україні задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року скасувати, передати питання на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: