У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» про стягнення грошової компенсації у зв'язку з порушенням строку проведення повного розрахунку при звільненні працівника, за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» - Гуляєва АнтонаВолодимировича - на рішення апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» (далі - ТОВ «Агрома») про стягнення грошової компенсації у зв'язку з порушенням строку проведення повного розрахунку при звільненні працівника.

На обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що він обіймав посаду директора ТОВ «Агрома» на підставі трудового контракту від 12 березня 2009 року, який було укладено строком на три роки. 11 березня 2012 року трудові відносини припинились у зв'язку із закінчення строку дії контракту.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року у справі № 633/136/15-ц на його користь з ТОВ «Агрома» стягнуто грошову компенсацію за невикористану відпустку за період з 12 березня 2009 року по 11 березня 2012 року у розмірі 29 205 грн 63 коп., заборгованість із заробітної плати за цей же період у розмірі 326 549 грн 25 коп. та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати у розмірі 279 321 грн 87 коп.

Посилаючись на те, що остаточний розрахунок з ним при звільненні 11 березня 2012 року не було проведено, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки проведення розрахунку за період з 12 березня 2012 року по 30 грудня 2015 року у розмірі 559 613 грн 72 коп.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 559 613 грн 72 коп.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Агрома» - ГуляєвА.В. - порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 12 березня 2009 року між сторонами було укладено трудовий контракт, відповідно до якого позивач обіймав посаду директора ТОВ «Агрома».

Згідно з п. 7.1. трудового контракту від 12 березня 2009 року, строк його дії був встановлений сторонами з 12 березня 2009 року по 12 березня 2012 року.

Відповідно до п. п. 6.3., 6.7. трудового контракту від 12 березня 2009 року, цей контракт припинився після закінчення строку його дії, при цьому повний розрахунок з директором мав бути проведений не тільки за умови закінчення строку дії контракту, а лише у випадку залишення посади директора відповідно до чинного трудового законодавства України.

В останній день дії цього контракту, тобто 12 березня 2012 року, між ТОВ «Агрома» та ОСОБА_6 укладено новий контракт на управління підприємством зі строком дії до 12 березня 2015 року з ідентичним змістом.

Наказом керівника ТОВ «Агрома» Жукова Ю.Є. від 28 серпня 2013 року № 1 ОСОБА_6 звільнено з посади директора ТОВ «Агрома» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 29 травня 2014 року, яке набрало законної сили, у справі № 633/59/14-ц було стягнуто з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_6 невиплачену частину заробітної плати за серпень 2013 року у розмірі 10 857 грн 14 коп., вихідну допомогу у розмірі 288 000 грн., компенсацію за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні за період з 29 серпня 2013 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 51 180 грн 32 коп.

Рішенням цього ж суду від 18 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, у справі № 633/265/14-ц з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_6 було стягнуто невиплачену частину заробітної плати за період з 12 березня 2012 року по 31 липня 2013 року у розмірі 118 461 грн 86 коп. та компенсацію за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні з 01 травня по 27 серпня 2014 року у розмірі 23 507 грн 24 коп.

Рішенням цього ж суду від 14 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, у справі № 633/136/15-ц з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_6 було стягнуто невиплачену частину заробітної плати за період з 12 березня 2009 року по 11 березня 2012 року у розмірі 326 549 грн 25 коп., компенсацію втрати доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати у розмірі 279 321 грн 87 коп., а також грошову компенсацію за невикористану відпустку за цей самий період у розмірі 28 205 грн 63 коп.

Рішенням цього ж суду від 04 червня 2015 року, яке набрало законної сили, у справі № 633/137/15-ц з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_6 було стягнуто грошову компенсацію за невикористану відпустку за період з 12 березня 2012 року по 28 серпня 2013 року у розмірі 14 197 грн 18 коп., а також компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати за цей період у розмірі 23 031 грн 13 коп.

Відповідно до постанов старшого державного виконавця та начальника ВДВС Печенізького районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 29 серпня 2014 року та від 11 листопада 2014 року ТОВ «Агрома» сплатило позивачу компенсацію за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні за період з 29 серпня 2013 року по 30 квітня 2014 року та з 01 травня по 27 серпня 2014 року у розмірі відповідно 51 180 грн 32 коп. та 23 507 грн 24 коп.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що у день звільнення у зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту від 12 березня 2009 року - 11 березня 2012 року остаточний розрахунок з ним проведено не було, та посилаючись на приписи ст. ст. 116, 117 КЗпП України просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку при звільнені за період з 12 березня 2012 року по 30 грудня 2015 року, тобто по день проведення відповідачем фактичного розрахунку, у розмірі 559 613 грн 72 коп.

В ході судового розгляду справи в суді першої інстанції сторони не заперечували того, що наказ про звільнення позивача у зв'язку з закінченням строку дії трудового контракту від 12 березня 2009 року за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України не видавався, відповідний запис до його трудової книжки не вносився, трудова книжка позивачу не видавалась, нове рішення загальних зборів про обрання позивача на посаду директора не приймалось, наказ про прийняття позивача на роботу з 12 березня 2012 року також відсутній.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактично трудові відносини між сторонами не припинялись та не переривались з 12 березня 2009 року по 28 серпня 2013 року, днем звільнення позивача є 28 серпня 2013 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що із закінченням строку дії трудового контракту від 12 березня 2009 року остаточний розрахунок з позивачем повинен бути проведений 11 березня 2012 року та оскільки фактичне виконання рішення Печеніжського районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року у справі № 633/136/15-ц відбулося 30 грудня 2015 року, то за період з 12 березня 2012 року по 30 грудня 2015 року підлягає стягненню середній заробіток за час затримки проведення повного розрахунку з позивачем у розмірі 559 613 грн 72 коп.

Проте повністю погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Виходячи зі змісту ст. 47 та частини першої статті 116 Кодексу законів про працю, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, тобто здійснити виплату всіх сум, що належать працівникові від підприємства. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати працівнику копію наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме, виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

У той же час, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України апеляційний суд належним чином не спростував висновки суду першої інстанції про триваючий характер трудових відносин позивача з ТОВ «Агрома» з 12 березня 2009 року по 28 серпня 2013 року та те, що днем звільнення позивача є 28 серпня 2013 року.

Свої висновки про припинення трудових відносин із позивачем 11 березня 2012 року апеляційний суд мотивував наказом від 11 березня 2012 року № 7 про припинення контракту із ОСОБА_6 та наказом від 12 березня 2012 року № 8 про прийняття його на роботу на підставі контракту від 12 березня 2012 року (а. с. 163, 164), що були надані до суду апеляційної інстанції..

Проте констатуючи факт припинення трудових відносин позивача з товариством 11 березня 2012 року на підставі вказаних наказів, апеляційний суд не звернув уваги на те, що ці накази виносилися позивачем особисто; не з'ясував, чи вносилися до трудової книжки позивача записи про його звільнення та прийняття на посаду на підставі цих наказів; не з'ясував, чому зазначені накази не були надані позивачем до суду першої інстанції та дійшов неправильного висновку про день звільнення позивача.

Крім того, вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку при звільнені відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України, апеляційний суд не звернув уваги на те, що підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку - при відсутності спору про їх розмір, а рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року у справі № 633/136/15-ц позов ОСОБА_6 до ТОВ «Агрома» було задоволено частково.

З огляду на зазначене висновки апеляційного суду про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку при звільненні за визначений позивачем період є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» - Гуляєва Антона Володимировича - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова