26.12.2017 року Провадження №2/425/663/17
Справа №425/2724/17
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді - Романовського Є.О.,
за участю секретаря - Вада Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Рубіжанської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його малолітній брат - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з ним, оскільки їх матір - ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року. Батько неповнолітнього ОСОБА_3, увесь час знаходився на заробітках. В 2015 році позивача було направлено проходити строкову військову службу до Збройних сил України строком на два роки, з якої на даний час позивач вже повернувся. У весь цей час його молодший брат мешкав з бабусею, відповідач допомоги не надавав, не цікавився його життям та взагалі з 2014 року місце проживання його не відоме.
У зв'язку з тим, що позивач повністю поклав на себе всю відповідальність за виховання брата, а відповідач зовсім перестав цікавитися життям сина, просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В остання судовому засіданні позивач не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
В судове засіданні відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення з відміткою «повернуто через не запит». Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Інших відомостей про місце перебування чи місце роботи відповідача у суду немає.
Представник третьої особи в остання судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі.
Відкриття провадження по вказаній справі та початок її розгляду відбувалися за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 03.08.2017 року.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147 -VIII, викладено у новій редакції Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України).
Цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме, - з 15.12.2017 року.
Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення.
26.12.2017 року згідно ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.10).
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5, що підтверджується копією паспорту та відомостями адресно-довідкового підрозділу(а. с. 11, 15).
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 року, його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.04.1994 року, актовий запис № 258 (а.с.48).
06.09.2003 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_7, остання змінила прізвище на «ОСОБА_2», що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.09.2003 року, актовий запис № 281 (а.с.47).
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області від 23.03.2004 року, актовий запис № 109, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 року, батьками якого зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.8).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 05.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 728 (а.с.8 - зворот).
ОСОБА_3 зареєстрований разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.08.2017 року № 201757709 (а.с.8).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 01.08.2017 року ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6. ОСОБА_2 за вказаною адресою з 2014 року не проживає (а.с.9).
ОСОБА_1 працює в ТОВ НВП «Зоря» з 09.10.2017 року на посаді апаратчика 4 розряду, що підтверджується копією трудової книжки від 01.09.2012 року Серія НОМЕР_3 та довідкою про заробітну плату від 21.12.2017 року № 214-7055 (а.с. 44-46).
Висновком органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради від 09.08.2017 року за № 015-062/2833 про позбавлення батьківських прав батька визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, відносно його сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передачу дитини в службу у справах дітей Рубіжанської міської ради для подальшого влаштування у сімейні форми виховання. (а.с.6).
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 - матір відповідача, показала суду, що відповідач з 2014 року ніякої уваги сину ОСОБА_9 не приділяє, матеріально не забезпечує його, не цікавиться його життям. Її онук - ОСОБА_3 мешкає разом зі старшим братом, який про нього піклується, вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно вимог ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В положеннях ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
За змістом роз'яснень, викладених у п. п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради про позбавлення батьківських прав батька, а також докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно йог сина ОСОБА_3
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Рубіжанської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3,
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Рубіжанським міським судом луганської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.О. Романовський