Провадження №2/760/2191/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Усатової І.А.,
при секретарі - Коваленко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1
Позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованим.
Вказав, що в даному будинку зареєстрований та проживає він, а також в даному будинку зареєстрований ОСОБА_2
Позивач зазначив, що літом літом 2013 року до нього приїхав його син від першого шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та позивач 04.07.2013 зареєстрував сина у своєму будинку.
Позивач пояснив, що відповідач, після отримання реєстрації, зник, жодної допомоги позивачу не надавав, крім того, а з січня 2014 р. ОСОБА_2 не з'являвся за адресою АДРЕСА_2.
У зв'язку з наведеним вище, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити.
Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла до суду заява, в якій він просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, ним було подано до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі.
Представник третьої особи - Відділ з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла до суду заява, в якій вона просила розглядати справу без її участі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У разі порушення своїх прав власник, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом із ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування приміщенням.
Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування будинком.
Згідно актів про не проживання особи, складених комісією органу самоорганізації населення «Комітет мікрорайону Совки», від 23.03.2014, 18.07.2014, 01.06.2016, 15.12.2016 та згідно довідки, виданої органом самоорганізації населення «Комітет мікрорайону Совки» від 05.04.2016 ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, більше року.
За правилами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК).
З урахуванням зазначеного, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.
Оскільки, інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача, таким, що втратив право користування будинком № 32 вулиці Червона в м. Києві, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору при зверненні до суду в розмірі 640,00 грн.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 319, 386, 391,405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, ст. 10, 11,57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: