РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого-судді Стрілецької О.В.

За участі секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання права власності на самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок №8/46 під літерою "Б" по провулку 2-му Лісному у м. Житомирі загальною площею 46,3 кв.м., який складається із коридору 1-1, площею 7,2 кв.м., кухні 1-2, площею 12,9 кв.м., 1-3 жилої кімнати, площею 19,5 кв.м., коридору 1-4, площею 6,7 кв.м., та гараж під літерою "В".

В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що є власником земельної ділянки по провулку 2-му Лісному у м. Житомирі. На належній їй земельній ділянці побудувала одноквартирний житловий будинок та гараж, проте будівництво було розпочате та проведено без відповідної дозвільної документанції. В 2009 році Житомирською міською радою було надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок та гараж, проте право власності на вказане майно не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

В 2016 року позивач звернулась до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області з наміром належним чином оформити право власності на самочинне будівництво, але їй було відмовлено.

Посилаючись на ст. 376 ЦК України позивач просить визнати за нею право власності на самочинне будівництво, оскільки в інший спосіб немає можливості зареєструвати право власності на нерухоме майно.

В судових засіданнях позивач пояснювала, що своєчасно не оформила право власності на самочинне будівництво у зв'язку з тим, що захворіла і протягом тривалого часу проходила лікування. А внаслідок зміни законодавства на даний час не має можливості оформити право власності на нерухомість в адміністративному порядку.

В судове засідання 06.04.2017 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.87).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.81).

В судовому засіданні 20.12.2016 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі з урахуванням наданих письмових пояснень (а.с. 46).

Зі змісту письмових пояснень представника третьої особи вбачається, що прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта здійснюється згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року (у редакції Постанови Кабінету Міністрів від 08.09.2015 року №750), за умови виконання положень Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року (в редакції Постанови № 747 від 26.08.2015 року). Роз'яснено можливість прийняття в експлуатацію самочинного будівництва згідно Порядку № 461 у разі визнання на нього права власності згідно рішення суду (а.с. 45).

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників судового розгляду на підставі вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до державного акту серії ЯД №150654 від 17.10.2008 року є власником земельної ділянки (кадастровий номер 060140007), розташованої за адресою: м. Житомир, провулок 2-й Лісний 8/46, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 4).

На належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці вона здійснила будівництво одноквартирного житлового будинку площею 43, 6 кв.м. та гаража без документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, судом встановлено, що позивач здійснила самочинне будівництво.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів;

6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

З огляду на викладені вище норми закону право власності на новостворений об'єкт нерухомого майна виникає після прийняття його в експлуатацію та підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Зі змісту ч. 5 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Форма декларації про готовність обєкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів від 08.09.2015 року №750) затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Вказаною Постановою також затверджено форму Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, аналізуючи зміст якої суд приходить до висновку, що така декларація може бути заповнена, подана та зареєстрована лише за наявності дозвільних документів (декларації про початок виконання будівельних робіт або інших документів у разі їх наявності) та проектної документації.

З огляду на те, що позивач здійснила будівництво індивідуального житлового будинку без проектної документації та інших дозвільних документів, вона позбавлена можливості подати до органу архітектурно-будівельного контролю Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, таким чином оформивши право власності на об'єкт нерухомого майна.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції Закону України № 92-VIII від 13.01.2015 року) передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Проте позивач не звернулась до органу архітектурно-будівельного контролю з заявою про прийняття збудового житлового будинку в експлуатацію в строк до 31.12.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивач зверталась до органів архітектурно-будівельного контролю в жовтні 2016 року з метою оформити право власності на самочинне будівництво, але листом від 03.10.2016 року № 1006-312/3827/16 їй було роз'яснено про необхідність звернутись до суду у зв'язку з неможливістю вирішити питання про оформлення права власності на нерухоме майно в адміністративному порядку (а.с. 17).

Згідно висновку експерта №492/03-2017 за результатами проведеної на підставі ухвали суду судової будівельно-технічної експертизи від 20.03.2017 року житловий будинок під літерою «Б» та гараж під літерою «В», що знаходяться по провулку 2-му Лісному, 8/46 у м. Житомирі, а також технічний стан несучих та огороджуючих конструкцій, в стані на час проведення обстеження, відповідає вимогам нормативних документів, чинних в галузі будівництва та може безпечно експлуатуватися в межах свого функціонального (цільового) призначення за умови дотримання відповідних технічних правил щодо порядку її експлуатації та технічного обслуговування (а.с.62-78).

Зі змісту постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» вбачається, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Зазначені правові норми дають підстави вважати, що для вирішення справи за позовом власника про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в обовязковому порядку підлягають встановленню усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, чи є законною відмова у такому прийнятті; чиє порушені будівельні норми та правила і їх істотність.

Таким чином, з огляду на те, що судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, на якій нею проведено самочинне будівництво, при виконанні будівельних робіт дотримані будівельні норми та правила, житловий будинок та гараж можуть безпечно експлуатуватись, позивач зверталась до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, але їй було правомірно відмовлено, на даний час позбавлена можливості оформити право власності в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання права власності на самочинне будівництво - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №8/46 під літерою «Б» по провулку 2-му Лісному у м. Житомирі загальною площею 46,3 кв.м., який складається із коридору 1-1, площею 7,2 кв.м., кухні 1-2, площею 12,9 кв.м., 1-3 жилої кімнати, площею 19,5 кв.м., коридору 1-4, площею 6,7 кв.м. , та гараж під літерою «В».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Стрілецька