Справа № 466/1207/16 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/728/17 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника позивача ОСОБА_4;

Чалідзе А.В. - представника Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», в якому просив суд визнати незаконними та скасувати накази Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 18.12.2015 року № 296/од та № 297/од «Про дисциплінарне стягнення», якими йому було оголошено догани.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивач працював фельдшером з медицини невідкладних станів пункту медицини катастроф «Львів». 18 грудня 2015 року його було ознайомлено з наказами відповідача від 18.12.2015 року № 296/од та № 297/од «Про дисциплінарне стягнення», якими йому було винесено (оголошено) догани за грубі порушення функціональних обов'язків, Правил внутрішнього трудового розпорядку та норм Положення про дисципліну. Вважає згадані накази незаконними та такими, що винесені з порушенням вимог діючого трудового законодавства, оскільки такі не містять посилання на те, за яке саме грубе порушення функціональних обов'язків, Правил внутрішнього трудового розпорядку та норм Положення про дисципліну позивачу було оголошено догани і які саме норми цих внутрішніх документів ним були порушені. Вважає, що відповідачем не було враховано положень ст. 149 КЗпП України, якими встановлено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (а.с. 2).

Оскаржуваним рішенням вище згаданий позов задоволено.

Скасовано накази № 296/од від 18.12.2015 року та № 297/од від 18.12.2015 року директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_6, згідно з якими фельдшеру з медицини невідкладних станів пункту медицини катастроф «Львів» ОСОБА_4, «за грубе порушення своїх функціональних обов'язків, Правил внутрішнього трудового розпорядку та норм Положення про дисципліну, оголошено (винесено) догану».

Вирішено питання судових витрат (а.с. 163-166).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Зазначає, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції оскаржуваний наказ №296/од від 18.12.2015 року було скасовано, а відтак вважає, що в цій частині був відсутній предмет спору.

Зазначає, що позивач своїми діями організував „псевдо перевезення" хворих, що призвело до зайвих бюджетних витрат та нецільового використання транспорту, що і було оцінено роботодавцем, як неналежне виконання ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків.

Не погоджується з посиланням суду на те, що роботодавцем не було враховано ступінь тяжкості вчиненого та особу порушника.

Зазначає, що адміністрацією було накладено із двох можливих (догана і звільнення) найм'якше стягнення (а.с. 172-117).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання (зокрема) чи слід 1) позов задовольнити або 2) в позові відмовити (п.5 ч.1).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач фактично сам визнав незаконність наказу від 18.12.2015 року № 296/од «Про дисциплінарне стягнення» та своїм наказом від 25.04.2016 року № 75/1/од скасував згаданий наказ (а.с. 66, 67).

Відтак, встановивши, що накладення дисциплінарного стягнення на позивача наказом від 18.12.2015 року № 296/од відбулось незаконно, суд зобов'язаний був позов в частині позовних вимог щодо згаданого наказу задовольнити, оскільки були відсутніми правові підстави для відмови в позові в цій частині.

З урахуванням вище наведеного доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що на час ухвалення оскаржуваного рішення наказ №296/од від 18.12.2015 року було скасовано самим відповідачем, а відтак в цій частині був відсутнім предмет спору, не грунтуються на вимогах закону, а тому до уваги прийматися не можуть.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 139, 140, 147 КЗпП України, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення ним трудової дисципліни.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, саме на власника або уповноважений ним орган (як на роботодавця) покладається обов'язок доведення належними та допустимими доказами факту порушення працівником трудової дисципліни.

В той же час, у наказі від 18.12.2015 року № 297/од «Про дисциплінарне стягнення» не наведено за яке саме порушення трудової дисципліни позивачеві було оголошено догану, який саме пункт (пункти) Посадової інструкції фельдшера, Положення про дисципліну та Правил внутрішнього трудового розпорядку було порушено позивачем.

Не містять цього і подані відповідачем письмові Заперечення проти позовної заяви (а.с. 95-100) та доводи поданої ним апеляційної скарги.

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необгрунтованість, а відтак - про незаконність, і другого наказу відповідача від 18.12.2015 року - № 297/од.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» відхилити та залишити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: