Справа № 727/8802/17
Провадження № 2/727/1912/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого судді Семенка О.В.

при секретарі Гончарук Н.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Служби безпеки України в Чернівецькій області, ОСОБА_4 Державного казначейства служби України у Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про відшкодування втраченого заробітку внаслідок вчинення злочину, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України в Чернівецькій області та ОСОБА_4 Державного казначейства служби України у Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про відшкодування втраченого заробітку внаслідок вчинення злочину.

Вказує те, що вироком Військового місцевого суду Чернівецького гарнізону від 17.04.2002 р., який залишений без змін ухвалою Військового апеляційного суду Західного регіону України у м. Львові від 18.06.2002 р., військовослужбовець ОСОБА_4 СБУ в Чернівецькій області ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 414 КК України, за те, що 01.01.2002 р., при виконанні своїх обов'язків по охороні об'єкту, внаслідок необережного поводження зі зброєю, спричинив йому (позивачу ОСОБА_3Т.) наскрізне поранення черепа, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за що засуджений до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Цим же вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_3, з відповідача ОСОБА_4 СБУ на його користь стягнуто у відшкодування матеріальної шкоди суму 2453 грн. 80 коп. та в відшкодування моральної шкоди суму 15000 грн.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень з вини працівника відповідача ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_3 встановлено першу групу інвалідності спочатку на три роки, а з 01.08.2005 р. безстроково.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.06.2006 р. частково задоволено його позов та стягнуто з відповідача - ОСОБА_4 СБУ, 15000 грн. моральної шкоди, і матеріальної шкоди за лікування 430 грн. 81 коп., на відшкодування втраченого заробітку за період з 01.01.2002 р. по 30.06.2006 р. 12362 грн., а всього 27792 грн. 81 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22.12.2006 р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 15000 грн. та ухвалено, в цій частині, нове рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.02.2010 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 по цивільній справі № 2-359/2010, щодо відшкодування втраченого заробітку в сумі 20859 гривні, за період часу з 01.07.2006 року по 30.11.2009 року та стягнуто, на його користь, вказані грошові кошти з ОСОБА_4 СБУ в Чернівецькій області.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 09.06.2010 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.02.2010 року.

Обставини встановлені вироком Військового місцевого суду Чернівецького гарнізону від 17.04.2002 р. та рішеннями Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.06.2006 р. і від 01.02.2010 року, що набрали законної сили, не потребують повторному доказуванню, оскільки є преюдиційними актами.

Станом на момент заподіяння йому каліцтва (січень 2002 року), він не перебував в трудових відносинах з будь-яким підприємством, установою, організацією і відповідно має право на відшкодування втраченого доходу (заробітку) в розмірі не нижче мінімальної заробітної плати за кожен місяць, що слідував після дати заподіяного йому каліцтва. З обґрунтованістю таких позовних вимог погодилися усі судові інстанції, що розглядали вищевказані цивільні справи.

Вважає, що за період часу, починаючи з 01.12.2009 р. по 31.08.2017 року включно на підставі ст. 1195 ЦК України та положень законодавства України про встановлення мінімального розміру заробітної плати, УСБ України в Чернівецькій області повинно сплатити йому загальну суму в розмірі - 123400 грн. в якості відшкодування втраченого заробітку.

На підставі викладеного просив Ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_4 служби безпеки України в Чернівецькій області, на користь ОСОБА_3 123400 (сто двадцять

три тисячі чотириста) гривень, на відшкодування втраченого доходу (заробітку) та зобов'язати Головне ОСОБА_4 державної казначейської служби України у Чернівецькій області здійснити безспірне списання коштів у сумі 123400 (сто двадцять три тисячі чотириста) гривень, з рахунків розпорядника бюджетних коштів - ОСОБА_4 служби безпеки України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_3, в якості відшкодування втраченого ним доходу (заробітку).

В судовому засіданні представники позивача вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача УСБУ в Чернівецькій області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю і просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що така позиція позивача є помилковою, а вимоги не відповідають законодавству.

Представник ГУДКСУ у Чернівецькій області надав суду письмові заперечення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що вироком Військового місцевого суду Чернівецького гарнізону від 17.04.2002 р., військовослужбовця ОСОБА_4 СБУ в Чернівецькій області ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 414 ч. 1, 75 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Цим же вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_3, з відповідача ОСОБА_4 СБУ на його користь стягнуто у відшкодування матеріальної шкоди суму 2453 грн. 80 коп. та в відшкодування моральної шкоди суму 15000 грн.

Як вбачається з вироку суду 01.01.2002 р., приблизно о 8.30 год., прапорщик ОСОБА_5, будучи у добовому наряді по охороні поста № 3 у м. Чернівці, знаходився в кімнаті чергового і був озброєний табельною зброєю справним пістолетом ПМ № БК 2154 К з набоями. Крім нього в кімнаті чергового знаходилися його знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які спали на кушетці.

В цей час, готуючись до здачі чергування, внаслідок необережного поводження зі зброєю, нажав на спусковий гачок пістолета, внаслідок чого здійснив постріл у позивача ОСОБА_3, заподіявши наскрізне поранення черепа, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень з вини працівника відповідача ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_3 встановлено першу групу інвалідності спочатку на три роки, а з 01.08.2005 р. безстроково, що встановлено наведеним нижче рішенням суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.06.2006 р. частково задоволено його позов та стягнуто з відповідача - ОСОБА_4 СБУ, 15000 грн. моральної шкоди, і матеріальної шкоди за лікування 430 грн. 81 коп., на відшкодування втраченого заробітку за період з 01.01.2002 р. по 30.06.2006 р. 12362 грн., а всього 27792 грн. 81 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22.12.2006 р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 15000 грн. та ухвалено, в цій частині, нове рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.02.2010 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 по цивільній справі № 2-359/2010, щодо відшкодування втраченого заробітку в сумі 20859 гривні, за період часу з 01.07.2006 року по 30.11.2009 року та стягнуто, на його користь, вказані грошові кошти з ОСОБА_4 СБУ в Чернівецькій області. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 09.06.2010 року залишено без змін вказане рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці.

Відповідно до наведених вище судових рішень, станом на момент заподіяння позивачу каліцтва 01.01.2002 р., він не перебував в трудових відносинах з будь-яким підприємством, установою, організацією і відповідно має право на відшкодування втраченого доходу (заробітку) в розмірі не нижче мінімальної заробітної плати за кожен місяць, що слідував після дати заподіяного йому каліцтва.

На думку суду є обґрунтованою позиція позивача в тій частині, що обставини, встановлені вироком Військового місцевого суду Чернівецького гарнізону від 17.04.2002 р. та рішеннями Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.06.2006 р. і від 01.02.2010 р., що набрали законної сили, не підлягають повторному доказуванню, а є встановленими фактами.

Згідно з ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Ст. 2 Закону України від 20.10.2009 № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" визначено, що мінімальний розмір заробітної плати складає 744 грн. починаючи з 01.11.2009 р. по 31.12.2009 р.

Ст. 53 Закону України від 12.08.2012 № 5083-17 "Про Державний бюджет України на 2010 рік" передбачено, що з 01.01.2010 р. по 01.04.2010 р. мінімальний розмір заробітної плати складає 869 грн., з 01.04.2010 р. по 01.07.2010 р. - 884 грн., з 01.07.2010 р. по 01.10.2010 р. - 888 грн., з 01.10.2010 р. по 01.12.2010 р. - 907 грн., з 01.12.2010 р. по 31.12.2010 р. - 922 грн.

Ст. 22 Закону України від 23.12.2010 № 2857-VI "Про Державний бюджет України на 2011 рік" передбачено, що з 01.01.2011 р. по 01.04.2011 р. мінімальний розмір заробітної плати складає 941 грн., з 01.04.2011 р. по 01.10.2011 р. - 960 грн., з 01.10.2011 р. по 01.12.2011 р. - 985 грн., з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р. - 1004 грн.

Ст. 13 Закону України від 22.12.2011 № 4282-VI "Про Державний бюджет України на 2012 рік" передбачено, що з 01.01.2012 р. по 01.04.2012 р. мінімальний розмір заробітної плати складає 1073 грн., з 01.04.2009 р. по 01.07.2012 р. - 1094 грн., з 01.07.2012 р. по 01.10.2012 р. - 1102 грн., з 01.10.2012 р. по 01.12.2012 р. - 1118 грн., з 01.12.2012 р. по 31.12.2012 р.-1134 грн.

Ст. 8 Закону України від 06.12.2012 № 5515-VI "Про Державний бюджет України на 2012 рік" встановлено мінімальну заробітну плату на 2013 рік у розмірі 1147 грн., на період з 01.01.2013 по 01.12.2013 р., а з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р. - 1218 грн.

Ст. 8 Закону України від 16.01.2014№ 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" передбачено, що з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. мінімальний розмір заробітної

плати складає 1218 грн.

Ст. 8 Закону України від 28.12.2014 № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено, що з 01.01.2015 р. по 01.09.2015 р. мінімальний розмір заробітної плати складає 1218 грн., а з 01.09.2015 р. по 31.12.2015 р. - 1378 грн.

Ст. 8 Закону України від 25.12.2015 № 928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" передбачено, що з 01.01.2016 р. по 01.05.2016 р. мінімальний розмір заробітної плати складає 1378 грн., а з 01.05.2016 р. по 01.12.2016 р. - 1450 грн., а з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р.- 1550 грн.

Ст. 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачено, що з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. мінімальний розмір заробітної плати складає 3200 грн.

У відповідності до представленого позивачем розрахунку, за період часу з 01.11.2009 р. по 31.08.2017 р., втрачений ОСОБА_3 заробіток становить суму в розмірі 123400 грн. Однак такий розрахунок суд вважає помилковим в звязку з тим, що по-перше: листопад місяць 2009 року був врахований в рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.02.2010 р., і даний місяць не може бути базовим для розрахунку, по-друге в даному розрахунку позивачем не враховано п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» 1774-19 від 06.12.2016р. в якому зазначено: «установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень». Тому за 8 місяців в 2017 році слід було брати для розрахунку 1600 грн., а не 3200 грн.

Отже, за період часу, починаючи з 01.12.2009 р. по 31.08.2017 року включно відповідач УСБУ в Чернівецькій області, на підставі ст. 1195 ЦК України та вищевказаних норм законів України про встановлення мінімального розміру заробітної плати, зобовязаний сплатити позивачу загальну суму в розмірі 109856 грн. в якості відшкодування втраченого заробітку.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України уповноважено Казначейство України здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, необхідно стягнути з ОСОБА_4 Служби безпеки України в Чернівецькій області, на користь ОСОБА_3 за період часу з 01.12.2009 р. по 31.08.2017 р. відшкодування втраченого доходу (заробітку) в розмірі 109856 (сто девять тисяч вісімсот пятдесят шість) грн. та зобовязати Головне ОСОБА_4 Державного казначейства України у Чернівецькій області списати кошти в сумі 109856 (сто девять тисяч вісімсот пятдесят шість) грн., з рахунків розпорядника бюджетних коштів - ОСОБА_4 Служби безпеки України в Чернівецькій області, які відкриті в Головному ОСОБА_4 Державного казначейства України у Чернівецькій області, на користь ОСОБА_3, в якості відшкодування втраченого ним доходу (заробітку).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 Служби безпеки України в Чернівецькій області (м.Чернівці, вул.Шевченка, 1А), на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, м.Коломия) за період часу з 01.12.2009 р. по 31.08.2017 р. відшкодування втраченого доходу (заробітку) в розмірі 109856 (сто девять тисяч вісімсот пятдесят шість) грн.

Зобовязати Головне ОСОБА_4 Державного казначейства України у Чернівецькій області здійснити безспірне списання вищевказаних коштів в сумі 109856 (сто девять тисяч вісімсот пятдесят шість) грн., з рахунків розпорядника бюджетних коштів - ОСОБА_4 Служби безпеки України в Чернівецькій області, на користь ОСОБА_3, в якості відшкодування втраченого ним доходу (заробітку).

Стягнути з ОСОБА_4 Служби безпеки України в Чернівецькій області, на користь держави судовий збір в сумі 1098,56 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя: Семенко О.В.