"27" грудня 2017 р. Справа № 363/2322/17
27 грудня 2017 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., при секретарі Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі,-
У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування якого вказував, що 28.01.2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 13. За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з ним і перебуває на його утриманні. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними відсутнє почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство вони не видують, спільних інтересів не мають, фактично шлюбні відносини між ними припинені, на час звернення позивачем до суду вони проживають окремо. Крім того, їх спільна дитина, буде проживати з ним. На момент предявлення цього позову до суду, між ними не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання дитини. На підставі викладеного, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд, розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Ухвалою суду 02.08.2017 року було доручено Овідіопольському районному суду Одеської області провести певні процесуальні дії, а саме: вручити відповідачу копію позовної заяви та додані до неї документи, відібравши від неї відповідну розписку, та допитати ОСОБА_2 в якості відповідача по вказаній справі.
Відповідачка у судове засідання не зявилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачки.
27 грудня 2017 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та доказів.
Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між сторонами дійсно 28.01.2011 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 13.
Від вказаного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження дитини, сторони записані батьками.
Під час розгляду справи зясувалося, що сторони однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть.
Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно із роз'ясненнями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Таким чином суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, причини розпаду сім'ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим вважає, що укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню.
Щодо позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
Крім того, ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При цьому, в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, а тому стягнення аліментів на утримання дитини з відповідачки підлягає на підставі ст. 184 СК України.
Також судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживає разом з позивачем за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шевченко, 6, та знаходяться на повному його утриманні.
Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 640 гривень.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.
За таких обставин, суд, враховуючи вищевказане, вважає, що позов ОСОБА_1 в цій частині позовних вимог також підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 104 ч. 2, 105 ч. 3, 110-113, 114 ч. 2, ст. 180-184, ст. 191 СК України, ст. ст. 3,4,5,6,7,10,12,13,17,141,354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі- задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Возничка), зареєстрований 28 січня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 13.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча пятсот) гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 03.12.2029 року.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь держави судовий збір в розмірі 1 280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.Б. Баличева