Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2930/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26.01.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Левка Т.Ю., при секретарі - Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Мелінди Євгенівни, третя особа орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.08.2003 року у виконкомі Шаланківської сільської ради Виноградівського району між сторонами був укладений шлюб за актовим записом №8. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від16.12.2015 року шлюб між ними розірвано. Діти проживають з позивачем та знаходяться на його повному утриманні та вихованні. Позивач вказує, що любить своїх дітей і, хоч офіційно ніде не працює, має змогу забезпечити їх всім необхідним, постійно слідкує за станом здоров'я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, має з дітьми психологічний контакт, прив'язаність один до одного. Відповідачка не може дати дітям ні належного виховання, ні матеріального забезпечення. Вона про дітей не піклується, не телефонує, не цікавиться їх життям. Діти звикли проживати разом позивачем. Поганих звичок він не має. Дівчата повністю звикли до життя без матері. Приймаючи до уваги те, що відповідачка долею дітей не цікавиться, діти фактично проживають разом з позивачем, їх батьком, на його утриманні, позивач просить суд визнати за доцільне проживання дітей разом із ним.

Сторони в судове засідання не з"явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2, яка повідомлена про день, час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому ч.9 ст.74 ЦПК України, в судове засідання не з'явилася, заяв про відкладення судового розгляду від неї не надходило.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації в судове засідання також не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та надала рішення органу опіки та піклування від 19.12.2016 року за № 03-19/3277 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін за місцем проживання батька.

У відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та клопотання позивача, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.08.2003 року у виконкомі Шаланківської сільської ради Виноградівського району між сторонами був укладений шлюб за актовим записом №8.

Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від16.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Позивачем по справі заявлено вимогу про визначення місця проживання дитини відповідно до ст.160, 161 Сімейного кодексу України, які регулюють право батьків на визначення місця проживання дитини та вирішення спору між матір'ю та батьком щодо місця проживання дитини.

Згідно з актом обстеження умов проживання сім'ї позивача від 16.09.2016 року, діти постійно проживають разом з батьком за адресою: с.Шаланки, вул.Спортивна, 1, Виноградівського району. У будинку створені всі необхідні умови для розвитку і виховання дітей. Діти навчаються в школі. Батько займається вихованням дітей та виконує свої батьківські обов'язки, любить своїх дочок та контролює їхнє навчання і зайняття дітей у вільний час.

Відповідно до рішення органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 19.12.2016 року за № 03-19/3277, орган опіки та піклування визначив місце проживання дітей з батьком.

За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) , проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір'ю. При цьому, поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Згідно статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

При розв'язанні спору суду належить визначити, кому з батьків надати перевагу, хто стане безпосереднім вихователем дитини. При цьому, інший з батьків не втрачає своїх прав та обов'язків. Він стає носієм права на спілкування з дитиною та права брати участь у її вихованні (ч. 2 ст. 157 СК України).

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення статті 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

При вирішенні спору щодо місця проживання суд бере до уваги позитивне ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків, враховує те, що позивач має добрі умови для проживання дітей, піклюється про них.

Суд враховує принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, окрім випадків, коли є виключні обставини бути розлучена зі своєю матір'ю, але в даному випадку мати життям та здоров'ям дітей не цікавиться, не піклується про них, матеріально не забезпечує.

Таким чином, оцінюючи надані докази по справі, з метою захисту інтересів дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та визначити місце проживання дітей сторін разом з батьком.

Керуючись ст.ст.160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд, -

В И РІ Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії до Виноградівського районного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко