ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5328/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі по тексту - ПАТ КБ "Приватбанк", позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 12 404,83 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору від 23.03.2012 ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 4300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном проведення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Зобов'язання за договором ОСОБА_2 порушила, у зв'язку з чим станом на 30.04.2017 має заборгованість в загальному розмірі 12404,83 грн., з яких: 511,35 грн. - заборгованість за кредитом; 8026,58 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 566,90 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідач ОСОБА_2 клопотала про розгляд справи у її відсутність та подала письмові заперечення на позов, у яких послалася на сплив позовної давності та недоведеність і безпідставність заявлених вимог.

Свої заперечення обґрунтувала тим, що позивач не надав належних і допустимих доказів розміру її заборгованості, в односторонньому порядку змінив процентну ставку, про що її не повідомив, нарахував пеню з пропуском строку позовної давності та безпідставно нарахував штрафні санкції.

Представник позивача клопотав про розгляд справи у його відсутність та надав письмові пояснення на заперечення відповідача. Послався на те, що між сторонами укладено договір приєднання, що підтверджується підписаною відповідачем заявою-анкетою, з якої вбачається, що відповідач висловила згоду на укладення договору на умовах, запропонованих позивачем. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Контракт» вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 1,7% в місяць (20,40% на рік), вказано розміри комісій та штрафів. Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, є загальнодоступною інформацією, яка розмішена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. З підписанням заяви-анкети відповідач приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався кредитними коштами і частково сплачував заборгованість за договором. Останнє погашення заборгованості відповідачем мало місце 06.10.2014, а отже позивач подав позов в межах строку позовної давності. Процентна ставка та розмір кредитного ліміту змінювались позивачем правомірно, відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, штрафні санкції також нараховані відповідно до умов договору.

Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши позовну заяву, письмові докази, письмові заперечення проти позову та пояснення на заперечення, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

23.03.2012 між ПАТ КБ "ПриватБанк" (банком) та ОСОБА_2 (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір, предметом якого є видача банком клієнту кредитної картки у національній валюті України за тарифним пакетом «Універсальна Контракт» (тарифний план «55 днів»), що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 5).

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між нею та банком договірпро надання банківських послуг.

Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, умови якого встановлені банком в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та Тарифах, які розміщені на офіційному сайті банку www privatbank.ua (http://privatbank.ua/terms/pages/70/).

Договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

Договором було передбачено, що за користування кредитом протягом 55 днів пільгового періоду нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних, а за користування кредитною лінією понад встановлений строк клієнт сплачує проценти в розмірі 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту діє правило, встановлене пунктом 2.1.1.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг, а саме: клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами, з розрахунку 360 календарних днів на рік (пункт 2.1.1.12.6. Умов і Правил надання банківських послуг).

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків та інших невід'ємних частин договору за умови інформування клієнта не менше ніж за 7 днів, зокрема, у виписці по картковому рахунку згідно пункту 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо банк на протязі 7 днів не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Згідно з умовами, визначеними пунктами 1.1.2.3., 1.1.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках, а при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів - звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла.

Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (пункт 1.1.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг).

Умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна Контракт» передбачають обов'язок клієнта погашати кредит та сплачувати проценти щомісячно, до 25 числа місяця, який слідує за звітним, в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, а з 01.04.2014 - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості.

За прострочення виконання клієнтом зобов'язань на суму понад 100 грн. договором передбачена сплата пені, розмір якої визначається Тарифами (пункт 1.1.3.1.9. Умов і Правил надання банківських послуг).

На момент укладення сторонами договору діяли Тарифи, затверджені наказом позивача СП-2009-289 від 07.04.2009, згідно яких нарахування пені здійснювалось за ставкою 1% від суми заборгованості, але не менше 30 грн. В подальшому наказом СП-2013-6500941 від 28.01.2013 розмір пені було збільшено до 50 грн., яка нараховувалась щомісячно у разі виникнення прострочення по кредиту на суму від 100 грн. Наказом СП-2013-6776448 від 19.09.2013 та Тарифів знову були внесені зміни, згідно з якими у разі виникнення прострочення на протязі одного місяця сплачується пеня в розмірі 50 грн., а при виникненні прострочення другий місяць поспіль - 100 грн.

За порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань понад 30 днів умови кредитування також передбачають сплату штрафів в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (пункт 2.1.1.7.6. Умов і Правил надання банківських послуг).

Судом встановлено, що позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, видав кредитну картку та здійснював їх обслуговування, тобто виконав свої зобов'язання за договором.

Протягом строку кредитування відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг позивач змінював розмір доступного відповідачу кредитного ліміту, який становив: з 23.03.2012 - 300 грн., з 12.07.2012 - 4300 грн., з 26.07.2013 - 4050 грн., з 23.09.2013 - 3580 грн., з 29.07.2014 - 620 грн., з 22.10.2014 - 520 грн.

Також протягом строку кредитування змінювався розмір процентної ставки за наданим відповідачу кредитом, а саме: з 23.03.2012 - 20,40% річних, з 01.09.2014 - 34,80% річних; з 01.04.2015 - 43,20% річних.

Про зміну розміру процентної ставки позивач повідомляв відповідача шляхом направлення смс-повідомлень, що відповідає погодженій сторонами процедурі, визначеній пунктом 1.1.3.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг, та положенню статті 1056-1 ЦК України.

Відповідно до статті 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

З виписок по картковому рахунку ОСОБА_2 вбачається, що вона користувалася кредитною карткою - знімала готівку та розраховувалась кредитним коштами за товари та послуги, проте зобов'язання по щомісячному погашенню кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконувала.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 30.04.2017 загальний розмір заборгованості відповідача становить 12404,83 грн., з яких: 511,35 грн. - заборгованість за кредитом; 8026,58 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 566,90 грн. - штраф (процентна складова).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилалась та те, що зазначені у наданому позивачем розрахунку відомості про її заборгованість відрізняються від відомостей, зазначених в отриманій нею виписці по кредитній історії з УБКІ, проте належних та допустимих доказів на спростування цього розрахунку не надала.

Порівнявши відомості щодо дат та сум здійснених відповідачем платежів на погашення заборгованості, зазначені у наданих сторонами виписках, істотних протиріч і невідповідностей суд не встановив, а клопотання про призначення експертизи сторонами не заявлялось.

З огляду на вказане при визначенні суми заборгованості суд покладає в обґрунтування рішення наданий позивачем розрахунок як об'єктивний доказ, оскільки він базується на даних виписок по рахунках - первинних документів, які відображають рух коштів по рахунках та усі здійснені сторонами операції.

Водночас відповідачем подана заява про застосування позовної давності, яку суд вважає частково обґрунтованою з таких підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України).

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (частина 2 статті 258 ЦК України).

Відповідно до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з даними виписок по рахунках останній платіж на погашення заборгованості за кредитом надійшов від ОСОБА_2 06.10.2014, що свідчить про визнання нею боргу, а отже вимоги позивача щодо стягнення тіла кредиту та процентів заявлені в межах строків позовної давності.

З вказаних виписок вбачається, що нарахована позивачем заборгованість в розмірі 2800 грн. виникла не внаслідок несплати комісійних платежів, а є неустойкою (пенею), яка нараховувалась позичальнику щомісячно за порушення виконання зобов'язань.

Посилання позивача на те, що сторони збільшили строк позовної давності до 50 років, суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку немає домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності, а самі Умови і Правила надання банківських послуг, пунктом 1.7.31.яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, підпису відповідача не містять.

Належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла позивач, підписуючи анкету-заяву, а також те, що на той момент Умови містили збільшений строк позовної давності, суду не надано.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України при перегляді судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (постанова від 11.03.2015 у справі № 6-16цс15).

Відтак до позовних вимог про стягнення неустойки підлягають застосуванню положення законодавства щодо спеціального строку позовної давності.

Враховуючи, що заборгованість нарахована станом на 30.04.2017, а станом на 29.05.2016 розмір нарахованої відповідачу неустойки становив 1600 грн., суд присуджує до стягнення пеню в сумі 1200 грн. (2800-1200), а в частині стягнення пені, нарахованої до 01.05.2016, відмовляє за спливом позовної давності.

Оскільки штрафи у фіксованому та процентному розмірі, сплата яких передбачена пунктом 2.1.1.7.6. Умов і Правил надання банківських послуг та Пам'яткою клієнта, є судовими штрафами, що нараховуються на визначену при пред'явленні позову суму заборгованості, позовна давність по стягненню цих штрафних санкцій не пропущена.

Водночас з огляду на застосування судом позовної давності до вимог про стягнення пені, відповідно повинен зменшитися і розмір штрафу, який нараховується у процентному співвідношенні від суми заборгованості.

Отже з огляду на встановлені обставини суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 511,35 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 8026,58 грн., пені в сумі 1200 грн., штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 486,90 грн. (511,35+8026,58+1200)х5%), а всього на суму 10 724,83 грн.

Оскільки позов задоволений на 43/50 частин (10 724,83 х 100 : 12 404,83), суд на підставі положень статті 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1376 грн. (1600 : 50 х 43).

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 11 904 гривні 83 копійки та судові витрати в сумі 1536 гривень, а всього 13 440 гривень 83 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: