УХВАЛА

13 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ Яковлев Д. О., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, Комунального підприємства «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення реклами» про визнання права власності та усунення перешкод у реалізації права власності,

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ надійшов вищезазначений позов, в якому ФОП ОСОБА_1 просить суд: визнати за ОСОБА_3 право власності на торгівельний комплекс площею 20,7 м2 по вул. Панікахі (в районі будинку № 75); усунути перешкоди у реалізації права власності на торгівельний комплекс загальною площею 20,7 м2 по вул. Панікахі у м. Дніпрі (в районі будинку № 75) шляхом заборони знесення вказаного обєкту нерухомого майна відповідачами ОСОБА_2 міською радою та КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» ОСОБА_2 міської ради.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як розяснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст. 1 ГПК України правом на звернення до господарського суду наділені підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації), за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права, при цьому посилаючись на рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19 серпня 1999 року № 1738 яким за останнім, саме як за приватним підприємцем, закріплено земельну ділянку по вул. Панікахи, площею 0,0045 га та на якій згодом, згідно дозволу на виконання будівельних робіт наданого Інспекцією Державного архітектурного контролю 08 жовтня 1999 року № 349/99 та акту Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкта до експлуатації від 14 лютого 2000 року, за замовленням ФОП ОСОБА_3, було виконано роботи по будівництву торговельно-зупиночного комплексу.

Як розяснено у п. 3.1 та п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі субєкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між субєктами господарської діяльності, а також спори, повязані з захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

Отже з аналізу зазначеного вище вбачається, що господарським судам підсудні спори які виникли між субєктами господарської діяльності в тому числі і щодо визнання права власності.

Виходячи із суті та субєктного складу спірних правовідносин приходжу до висновку про відсутність підстав для розгляду даного позову за правилами ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з положень ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 177, 184, 324, глави 30 ЦК України, ст. 148 ГК України, земля та земельні ділянки є обєктами цивільного права, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто, прав власників земельних ділянок.

Тобто, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, змінені, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановлені сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Відповідно до п. 6 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь субєкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 15, 122 ЦПК, ст. ст. 177, 184, 324 ЦК України, ст. ст. 1, 12 ГПК України, ст. 148 ГК України,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовом Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, Комунального підприємства «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення реклами» про визнання права власності та усунення перешкод у реалізації права власності, відмовити.

Ухвалу суду разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськпротягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Д. О. Яковлев