Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2017 Справа №607/5917/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

присяжних ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря Буцик О.П.

прокурора Воловник М.В.

представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра ОСОБА_3

особи, яка підлягає примусовій госпіталізації ОСОБА_4

опікуна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою про госпіталізацію гр. ОСОБА_4 в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню у примусовому порядку.

В судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 заяву підтримав і пояснив, що гр. ОСОБА_4 страждає на хронічний психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, у звязку з чим, хвора не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар.

Прокурор заяву про госпіталізацію гр. ОСОБА_4 у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди підтримав, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Опікун ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що її мати ОСОБА_4 страждає на психіатричним захворюванням тривалий час, є інвалідом 2 групи. На даний час у неї погіршився стан здоров»я, внаслідок чого вона не спроможна самостійно задовольняти свої життєві потреби, конфліктує з оточуючими, кричить та плаче, на зауваження не реагує.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_4 поступила в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні 10.05.2017 року, у супроводі дочки, з діагнозом: легка розумова відсталість, емоційно-вольова нестійкість.

ОСОБА_4 не надала своєї згоди на лікування в психіатричному закладі, яке надається в умовах стаціонару.

Висновком комісії лікарів-психіатрів Тернопільської ОККПНЛ від 10.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_4 з дитинства перебуває на обліку у психіатрів, являється інвалідом ІІ-ї групи з дитинства. Неодноразово лікувалася в дитячому та дорослому відділеннях ТОККПНЛ. Вдома поводить себе неадекватно: конфліктує з оточуючими, голосно кричить, плаче, на зауваження не реагує. Неодноразово сусіди зверталися до правоохороних органів та адміністрації будинку. Конфліктує з оточуючими. Комісія прийшла до висновку, про необхідність госпіталізації пацієнтки ОСОБА_4 у психіатричний стаціонар для обстеження і лікування у звязку з наявністю важкого психічного розладу: Легка розумова відсталість, емоційно вольова нестійкість, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу".

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2017 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною. Призначено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Суд вважає, підставою для поміщення що ОСОБА_4 до психіатричного закладу, без її усвідомленої згоди, для надання останній медичної допомоги в стаціонарних умовах є встановлення у неї тяжкого психічного розладу, що підтверджено висновком лікарів-психіатрів, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до вимог ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід помістити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без її усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні.

На підставі наведеного, керуючись ст.279-282 ЦПК України, ст.13-16 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, 25/134, у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню для надання відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного лікування.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6

ПРИСЯЖНІ: ОСОБА_1

ОСОБА_2