Справа № 676/4750/17
Номер провадження 2/676/2383/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

18 грудня 2017 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О. Д.

з участю секретаря - Ксьондз Р.М.

розглянувши в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Камянець-Подільському цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову Товариство зазначало, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 23.07.2015 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі 5 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що боржник неналежним чином виконувала взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19.07.2017 року становить 14 571 грн. 87 коп. та складається із: заборгованості за кредитом 4 187 грн. 22 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 2 887 грн. 44 коп.; пені 6 327 грн. 12 коп.; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 670 грн. 09 коп. - штраф (процентна складова), просить задовольнити позов.

Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлена своєчасно належним чином судовою повісткою. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Судом встановлено, що 23.07.2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

23.07.2015 р. відповідач власноручно підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї анкети-заяви слідує, що відповідач надав згоду про те, що заява позичальника, разом з пам'яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Згідно з п. 2.1.1.2.1. Умов та Правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата отримання карти, вказана у заяві клієнта. Банк видає клієнту карту, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За правилом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання. 23.07.2015 року відповідач отримав платіжну картку № 885641 з кредитним лімітом 5000 грн.

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості.

Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів.

Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів зазначені в тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Відповідач користувалася кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, здійснення платежів, також здійснював поповнення картки.

Відповідач у порушення умов кредитного договору не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунком, наданим позивачем,станом на 19.07.2017 року становить 14 571 грн. 87 коп. та складається із: заборгованості за кредитом 4 187 грн. 22 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 2 887 грн. 44 коп.; пені 6 327 грн. 12 коп.; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 670 грн. 09 коп. - штраф (процентна складова).

Суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідачем у відповідності до вимог ст. 10,60 ЦПК України, не надано доказів того, що вона не отримувала кредитну картку, не користувалася кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, не здійснював платежів та інших операцій за платіжною карткою, які вказані у виписці по рахунку відповідача. Відповідачем розрахунок заборгованості за кредитом не спростований.

Вимоги щодо стягненню штрафу не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, щообчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 КонституціїУкраїни ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Оскільки даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки одночасне застосування пені та штрафів за одне й те саме порушення не допускається.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що з відповідач а слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом 4 187 грн. 22 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 2 887 грн. 44 коп.; заборгованість за пенею 6 327 грн. 12 коп., а всього 13 401 грн. 78 коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (91,97%) в розмірі 1 471 грн. 52 коп.

Керуючись ст.ст. 213-215, 88, 224-226 ЦПК України, ст. 526, 549, 550, 554,610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору №б/н від 23.07.2015 року в сумі 13 401 грн. 78 коп. та 1 471 грн. 52 коп. в відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.