Справа № 691/418/16-ц
Провадження № 2/691/30/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі:

судді Черненка В.О.

при секретарі Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, відділу Держгеокадастру у Городищенському районі, треті особи: ОСОБА_3, Городищенська державна нотаріальна контора, про часткове визнання недійним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним реєстраційного номера обєкта нерухомого майна, скасування акту реєстрації у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 344,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради, відділу Держгеокадастру у Городищенському районі про часткове визнання недійним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним реєстраційного номера обєкта нерухомого майна, скасування акту реєстрації у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 344.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що вона є власником Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-Ч № 018973, виготовленого на її імя, згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради 5 сесії 24 скликання від 23.04.2003 року № 5-10. В 2015 році їй повідомили, що в оренді також знаходиться державний акт на право приватної власності на земельну ділянку № 404 в адмінмежах ОСОБА_2 сільської ради, який видано ОСОБА_4 Тобто, у них двох є у власності 2 державних акти на право приватної власності на земельну ділянку № 404, орієнтовною площею 1,15 га. На її звернення до відділу Держгеокадастру у Городищенському районі, останній повідомив що дійсно їй видано Державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 319 (земельні ділянки № 377 і № 404, загальною площею 2,29 га).Також, їй повідомлено, що на земельну ділянку № 404 помилково був виготовлений Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 01940 на імя ОСОБА_4 по ОСОБА_2 сільській раді, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 344 (земельні ділянки № 334 і № 404, загальною площею 2,29 га). На даний час, після померлої ОСОБА_4, спадщину прийняла ОСОБА_3, яка отримала у державній нотаріальній конторі ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексовий номер 38658251, від 06.06.2015 року, реєстровий номер обєкта нерухомого майна: 03, обєкти нерухомого майна земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:1090, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1468 га, а також свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 686, виданий 06.06.2015 року. Таким чином, у Книзі реєстрації Державних актів є запис за № 319 про її право власності на земельну ділянку № 404 і у спадкоємця ОСОБА_3 також є запис у Книзі реєстрації за № 344 про право власності на земельну ділянку № 404.

Враховуючи викладене, просила: визнати незаконним акт реєстрації у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 344 Державного акта на право приватної власності на землю, виданий на імя ОСОБА_4, на підставі рішення 5 сесії 24 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 23.04.2003 року № 5-10, на земельну ділянку № 404 та скасувати його; визнати частково недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 019340, виданий на імя ОСОБА_4, згідно рішення 5 сесії 24 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 23.04.2003 року № 5-10, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 344, в частині права приватної власності на земельну ділянку № 404; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину, серія і номер 686, виданий 06.06.2015 року Городищенської державною нотаріальною конторою в частині права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1090, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1468 га, виданий на імя ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати недійсним ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексовий номер 386582251 від 06.06.2015 року, номер запису про право власності: 9937122, виданий на імя ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, реєстраційний № обєкта нерухомого майна: 03, на земельну ділянку с. Старосілля, Городищенського район, Черкаської області, кадастровий номер :02:001:1090, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1468 га; стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини та підстави наведені в поданій позовній заяві.

Представники відповідачів ОСОБА_2 сільської ради та відділу Держгеокадастру у Городищенському районі, позов не визнали посилаючись на те, що позов не обґрунтований та не підтверджений належними доказами.

Представник третьої особи ОСОБА_3 позов не визнала посилаючись на його необґрунтованість.

Представник третьої особи Городищенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву, згідно якої просив слухати справу за його відсутності.

Суд, вислухавши позивача, представників відповідачів та третьої особи ОСОБА_3, повно і всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які надані сторонами та були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, позивач звернувшись до суду, обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради 5 сесії 24 скликання від 23.04.2003 року № 5-10, їй, 16.07.2003 року був виготовлений державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №018973 на дві земельні ділянки №404 та №377, загальною площею 2,29 га, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №319. Дізнавшись в 2015 році, що земельна ділянка за №404 знаходиться в оренді ще й на підставі іншого державного акту на право приватної власності на землю, вона звернулась за розясненнями до Відділу Держгеокадастру у Городищенському районі, на що останній надав позивачу архівну копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №018973 та своїм листом повідомив, що на підставі цього акту вона є власником земельних ділянок №404 та №377. Також повідомив, що на земельну ділянку за №404, був помилково виготовлений державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №019340, на імя ОСОБА_4 Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно ст. ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на землю (земельну ділянку), відповідно до ст. 373 ЦК України, набувається і здійснюється відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що згідно зазначеного вище рішення ОСОБА_2 сільської ради, на імя ОСОБА_4, 15.07.2003 року, також був виготовлений державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №019340 на дві земельні ділянки №404 та №334, загальною площею 2,29 га, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №344. В наступному, після смерті ОСОБА_4, ці земельні ділянки успадкувала ОСОБА_3 Згідно заяви останньої від 30.01.2015 року, на успадковані земельні ділянки, ДП «Центр державного земельного кадастру» була виготовлена технічна документація із землеустрою, присвоєні кадастрові номери, та державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори, 06.06.2015 року, видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_3О та занесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно записів, наданої представником відповідача відділу Держгеокадастру у Городищенському районі та дослідженої в судовому засіданні Книги №2 «Записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян (Том2, №292-582, (паї) за 2003 рік), на сторінці 19 під №319 внесений запис: « ОСОБА_1, акт ІІ-ЧР №018974, отримала 21.03.2006 року». При цьому, в написанні номера виданого державного акту ОСОБА_1 маються виправлення не засвідчені особою що їх внесла та без будь-яких письмових пояснень щодо внесення таких виправлень. Тобто, позивач, позиваючись до суду надала копію акту серії ІІ-ЧР №018973 на дві земельні ділянки №404 та №377, а згідно запису в Книзі реєстрації, вона отримала державний акт серії ІІ-ЧР №018974.

На сторінці 35 вказаної книги, під №344 внесений запис: «ОСОБА_4, акт ІІ-ЧР №019340, отримала 28.07.2004 року».

Ніякої інформації щодо номерів земельних ділянок на які видавався державний акт на імя ОСОБА_1 та на імя ОСОБА_4, в Книзі №2 «Записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян (Том2, №292-582, (паї) за 2003 рік), не має.

В судовому засіданні, представник відповідача відділу Держгеокадастру у Городищенському районі, пояснив, що ніяких документів, які б підтверджували, що при розпаюванні земель колективної власності бувшого КСП «Агрофірма «Світанок», за позивачем були закріплені земельні ділянки за №377 та №404, у відділі Держгеокадастру у Городищенському районі, немає. Судом, також, в судовому засіданні таких доказів добуто не було. При цьому, суд критично оцінює та не бере до уваги як доказ по справі лист-відповідь Держгеокадастру у Городищенському районі від 15.12.2016 року на звернення ОСОБА_2 сільської ради про те, що за ОСОБА_4Т були закріплені земельні ділянки №344 та №404, а за ОСОБА_1 за №377, оскільки ці відомості були спростовані представником відповідача в судовому засіданні та листом, адресованим представнику позивача від 16.01.2017 року.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 57 та ст. 60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, беручи до уваги дату виготовлення державних актів на право приватної власності на землю: на імя позивача ОСОБА_1 16.07.2003 року, на імя ОСОБА_4 15.07.2003 року та дату їх отримання: позивачем ОСОБА_1 - 21.03.2006 року, ОСОБА_4 28.07.2004 року, та за відсутності будь-яких доказів щодо номерів закріплених земельних ділянок за позивачем, суд приходить до висновку, що при виготовлені державних актів, відповідальними особами, після закріплення земельних ділянок за №334 та №404 за ОСОБА_4Т 15.07.2003 року, ними, 16.07.2003 року була допущена помилка щодо повторного закріплення земельної ділянки під №404 за позивачем ОСОБА_1, а тому ніяких правових підстав для задоволення позову останньої немає і в ньому слід відмовити повністю.

Крім того, вирішуючи спір в межах позовних вимог, які позивач не змінила після встановлення в судовому засіданні факту невідповідності номера державного акту на право приватної власності на землю, предявленого нею до суду, номеру державного акту зареєстрованому на її імя в Книзі №2 «Записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян (Том2, №292-582, (паї) за 2003 рік), суд вважає, що ця обставина є самостійною підставою для відмови в позові, оскільки позивач не довела правомірність отримання нею державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №018973, в якому зазначена спірна земельна ділянка.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не довела та не підтвердила належними доказами обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому вони до задоволення не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 373, 387 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 13, 57, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, відділу Держгеокадастру у Городищенському районі, треті особи: ОСОБА_3, Городищенська державна нотаріальна контора, про часткове визнання недійним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним реєстраційного номера обєкта нерухомого майна, скасування акту реєстрації у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 344, відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк, з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 30.01.2017 року.

Суддя ОСОБА_5