Справа № 536/341/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики посилаючись, що 30 січня 2014 року за довіреністю він передав відповідачу в безоплатне користування належний йому на праві власності автомобіль KIA OPIRUS, реєстраційний номер НОМЕР_1 з умовою проведення його ремонту та технічного обслуговування. Однак в липні 2016 року відповідач звернувся до нього з проханням надати в позику 4000 грн. для оплати рахунку за виконаний ремонт автомобіля на станції технічного обслуговування. 26 липня 2016 року він надав відповідачу кошти в сумі 4000 грн., що підтверджується розпискою, які останній зобовязувався повернути до 28 січня 2017 року. До обумовленої дати відповідач коштів не повернув і до цього часу ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в сумі 4000 грн. та 640 грн. судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, від його представника адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнають, проти його задоволення не заперечують.

Дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.1 ЦПК України).

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст.4 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 липня 2016 року уклали договір позики, згідно умов якого позивач зобовязувався передати безвідсоткову позику в сумі 4000 грн., а відповідач повернути отриману суму в строк до 28 січня 2017 року.

Позивач надав відповідачу кошти в сумі 4000 грн., виконавши таким чином свої зобовязання в повному обсязі, що підтверджується розпискою.

Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, кошти не повернув.

Зазначені обставини визнані сторонами і в відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Отже, позовні вимоги законні та обґрунтовані , підтверджені належними доказами і тому суд їх задовольняє.

Так як позов задоволено, то в відповідності до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., що підтверджено документально.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 205, 209, 214-212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. та судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн., а всього 4 640 (чотири тисячі шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

СуддяОСОБА_4