Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1474/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.,

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення суми банківського вкладу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Приватбанк» на його користь 46 451,27 доларів США вкладу з особового рахунку № 4976, на який були внесені зазначені грошові кошти.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Зокрема, зазначає, що суд послався на докази, які не містять інформацію щодо предмету позову та одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідачем не надано доказів про отримання коштів позивачем, як і не надано доказів зарахування перерахованих коштів на картковий рахунок 779393 позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Судом встановлено, що позивач по справі є вкладником ПАТ «КБ «Приватбанк». 24.09.2012 р. в м. Сімферополі було укладено договір № SAMDN110 «Стандарт», за яким позивач передав Банку грошові кошти в сумі 46 450 доларів США як вклад на строк 366 днів по 24.09.2013 р. з процентною ставкою 9% річних (а.с.8). Відповідно до умов договору і для внесення суми вкладу Банком ОСОБА_2 був відкритий особовий рахунок № 4976, на який і були внесені зазначені грошові кошти в доларах.

26.03.2013 року вказаний вище договір було розірвано і між сторонами укладено новий договір № SAMDN100 «Стандарт», за яким клієнт передав Банку 46451,27 доларів США для розміщення на депозитному вкладі на мінімальний строк 6 місяців з процентною ставкою 8,5% річних. Для зарахування вкладу Банком ОСОБА_2 був відкритий особовий рахунок № 5945, на який згідно умов договору було перераховано 46 451,27 доларів США. Проценти по вказаному вкладу зараховувались на рахунок/картку № 779393.

Пунктами 7, 8 Договору, встановлено, якщо по закінченню 6 місяців Клієнт не заявляє Банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично подовжується ще на 6 місяців з нарахуванням відсотків без укладання додаткових угод (а.с.9,10).

Пунктом 10 Договору закріплено право сторін достроково розірвати договір, повідомивши про цей факт один одного за два банківських дні до дати розірвання договору.

На підставі Постанови НБУ № 260 від 06.05.2014 р. «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» було припинено діяльність банків та їх відокремлених підрозділів на території АРК і міста Севастополя, що призвело до незаконного вилучення майна банку та втрати можливості здійснювати банківську діяльність.

22.04.2014 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про переведення всіх його трьох депозитів у відділення Приватбанку в м. Первомайськ Миколаївської області: SAMDNWFD200, SAMDNWFD400, SAMDNWFD4200. (а.с.113).

Договір № SAMDN100 від 26.03.2013 р. після автоматичної лонгації 26.09.2013р. було достроково розірвано на підставі письмової заяви ОСОБА_2 від 15.10.2013 р. Сума в розмірі 46474,17 дол. США була перерахована на картку № 6762*****9393(а.с 123, 130-131).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що Банком спростовано належними та допустимими доказами наявність невиконаних депозитних зобовязань перед позивачем за депозитним договором №SAMDN100 від 26.03.2013 р.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду.

Позивачем доведено факт укладення договору банківського вкладу від 26.03.2013 р., а відповідачем факт виконання покладених на нього договором обовязків щодо умов договору банківського вкладу № SAMDN100, збереження грошей і їх повернення на вимогу вкладника.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Такі ж самі положення містяться в п.3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.12.2003 за № 516, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 за № 1256/8577.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п. 1.2. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення) договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад (депозит)).

Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України.

Згідно п. 3.2. цього Положення грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу або видавати готівкою.

Позивач стверджує в своїх поясненнях, що з заявою про розірвання Договору вкладу звернувся до відділення банку в м. Первомайськ Миколаївської області (та направив до головного офісу Банку в м. Дніпро таку ж заяву) 17.08.2016 р. В заяві просив повернути суми вкладу з виплатою нарахованих процентів на рахунок № 779393 або на новий рахунок, відкритий на його імя в одному з відділень ПАТ КБ «ПриватБанк» в м. Первомайськ Миколаївської області, або видати всі кошти готівкою.

Однак, з наявної в матеріалах справи роздруківки виписки по рахунку № 5945 за період з 26.03.2013р. по 01.02.2017 р. станом на 15.03.2017 р. вбачається, що 15.10.2013 р. було здійснено переведення суми депозиту на карту 6762*****9393, сума операції 46 474,17 дол., підсумкова сума 22,90 дол., і цією ж датою проведено операцію нарахування відсотків по договору сума операції 22,90 дол., підсумкова сума на рахунку 0,00 дол.

Як вбачається із змісту службової записки від 23.03.2017 року, співробітниками внутрішньої безпеки були проведені заходи щодо пошуку і встановлення оригіналу заяви клієнта ОСОБА_2 про дострокове розірвання депозитного договору №SAMDN100 від 26.03.2013 року та виявлено, що весь архів Кримського РВ залишився на анексованій території. Додатково, за допомогою інформації із банківських програмних комплексів, встановлені обставини дострокового розірвання договору клієнтом (терміново потрібні гроші в особистих цілях) і той факт, що гроші були перераховані на карту клієнта 779393 (а.с.136-137).

Постановою Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена.

Згідно з п. 5 вказаної Постанови Національного банку України, банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Згідно довідки «Фонду захисту вкладників», заяви ОСОБА_2 про отримання компенсаційних виплат по договорам банківського вкладу від 15.10.2013р. № SAMDNWFD200 по рахунку 1311, від 23.12.2013р. № SAMDNWFD200 по рахунку 0790 та договору поточного рахунку, відкритого для операцій по банківській картці 910534, задоволені Фондом в повному обсязі, кошти отримані вкладником в Російському Національному ОСОБА_3 Банку 18 липня, 5 вересня та 5 грудня 2015 року. Листом від 04.10.2016 р. Фонд підтвердив задоволення заяв ОСОБА_2 та отримання ним коштів, також надав позивачу відповідь на його звернення про отримання компенсаційних виплат по договору №SAMDN100, згідно якої його заява по суті може бути розглянута у випадку поновлення строку подання заяви про викуп та розяснено порядок дій заявника для здійснення компенсаційних виплат (а.с.83, 85-86).

Представник відповідача на запит суду про надання банківської виписки надав в судове засідання довідку, з якої вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не може надати виписку по картковому рахунку № 779393, який належить ОСОБА_2 в звязку з тим, що дана інформація залишилась на серверах банку в АР Крим після припинення роботи ПАТ КБ «ПриватБанк» на півострові в квітні 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем в порушення вищевказаних норм права, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності зобовязань у Банка перед ним за депозитним договором №SAMDN100 від 26.03.2013 р.

Посилання апелянта на те, що відповідачем не наданий доказ отримання ним (позивачем) коштів, як і те, що гроші мали бути виплачені, а не перераховані на картковий рахунок є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі N 6-140цс13).

Під час розгляду справи було встановлено, що гроші в сумі 46474,17 дол. США були перераховані на картку ОСОБА_2 779393 за його заявою від 15.10.2013 р. про розірвання депозитного договору № №SAMDN100 від 26.03.2013 р. і виплату належної суми.

Перевірити на не окупованій території України дані вказаного рахунку відповідачем не є можливим, враховуючи, що Постановою Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена.

Разом з тим, позивачем не було доведено суду відповідними належними та допустимими документальними доказами, що він після зарахування його коштів на картковий рахунок № 779393 у період з 15.03.2013 року і 17 серпня 2016 року не мав можливості зняти грошові кошти з поточного (карткового) рахунку або проводити безготівкові розрахунки.

Отже, під час розгляду справи сторонами не було надано, а судом не встановлено, що на рахунку позивача на даний час обліковуються грошові кошти, відповідно до договору банківського вкладу, нараховані і невиплачені проценти по ним, не підтверджено їх розмір, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача грошових сум за договором в зв'язку з недоведеністю обставин зазначених у позові.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та обєктивному зясуванні обставин справи, прав і обовязків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, зясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам. В ході апеляційного провадження докази, які впливають на правильність та правомірність прийнятого судом рішення, стороною позивача не надавались, що спростовує доводи апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :