Єдиний унікальний номер 741/353/17
Провадження № 2/741/242/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 26 квітня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

представника позивача ОСОБА_1

та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Банк звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 лютого 2014 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підписав заяву на отримання кредиту, ознайомився із умовами кредитування. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором, а відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив свої зобовязання.

Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 338,63 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, які зазначені у позовній заяві, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала, пояснила, що отримувала кредитну картку, користувалася кредитними коштами, потім втратила картку. Погашати кредит у неї не було коштів.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі анкети-заяви від 24 лютого 2014 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погодилася з тим, що її письмова заява від 24 лютого 2014 року разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис на заяві (зворот а.с. 12).

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору встановлено, що клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим має загальну заборгованість по наданому кредиту, яка станом на 30 листопада 2016 року складає 54 338,63 грн., з якої 6 150 грн. заборгованість за кредитом, 42 074,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 050 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2 563,74 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 9-10).

Інших даних щодо розміру заборгованості в матеріалах справи не має.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем не було надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тобто, згідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано пеню за несвоєчасність виконання відповідачем зобовязань за договором та штрафи за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2 563,74 грн. (процентна складова).

Тобто, ПАТ КБ «ПриватБанк» за одне й теж саме правопорушення застосовано два види цивільно-правової відповідальності, що є неприпустимим згідно ст. 61 Конституції України.

Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту за умовами договору підлягає пеня, а у стягненні штрафів за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань слід відмовити.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 24 лютого 2014 року станом на 31 листопада 2016 року у розмірі 51 274,89 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір у розмірі 1 600 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 2).

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено на 94,36 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1509,76 грн.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 16, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 88, 214, 215, 226, 228 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; , рахунок № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2014 року станом на 30 листопада 2016 року в сумі 51 274 (пятдесят одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 89 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 509 (одна тисяча пятсот девять) грн. 76 коп.

На рішення відповідачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення, а позивачем в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В.Киреєв