Справа № 372/2586/17 Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/5166/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 38 15.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Іванової І.В., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Гринько Ангеліни Павлівни про визнання нотаріальної дії незаконною та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько ОСОБА_5 ОСОБА_8 Як стало відомо ОСОБА_5 після подання заяви про прийняття спадщини, 09 жовтня 2015 року приватним нотаріусом посвідчено його заповіт, яким він все своє майно заповів дочці ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 оскаржила дійсність заповіту у суді. Між тим подала нотаріусу Гринько А.П. заяву в якій посила не видавати свідоцтво про право на спадщину на ім.»я малолітньої ОСОБА_9, оскільки існує судовий спір щодо заповіту. Однак Гринько А.П. видала свідоцтво про право на спадщину на заповітом. Позивачі просили суд визнати незаконно нотаріальну дію приватного нотаріуса Гринько А.П. щодо видачі свідоцтва про право н спадщину за заповітом і визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

На підставі викладеного просили суд першої інстанції визнати незаконними нотаріальні дії та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року було відкрито провадження по справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції на виконання вимог ст. 122 ЦПК України надіслав запит до підрозділу ДМС України лише щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_4, яка не є відповідачем у даній справи, а є лише законним представником відповідача у справі, малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, суд першої інстанції залишив поза увагою дану обставину та не надіслав запит відповідним органам щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, чим порушив вимоги ст.. 122 ЦПК України.

При цьому скаржник звертає увагу суду на те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду та до цього часу малолітня ОСОБА_3, яка є відповідачем у справі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а тому дана справа не підсудна Обухівському районному суду Київської області.

На підставі викладеного, скаржник просив апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження в даній справі та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.

У відповідності до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно зі ст.. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Обгрунтовуючи обрання підсудності в Обухівському районному суді, позивачі в позовній заяві посилались на те, що зареєстрованим місцем проживання одного з відповідачів - малолітньої ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 що територіально належить до Обухівського району Київської області, даний спір підсудний Обухівському районному суду.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 цього Кодексу.

Із аналізу зазначених положень закону вбачається, що лише наявність інформації щодо конкретного зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) особи, яка є відповідачем у справі, є підставою для вирішення судом питання щодо підсудності чи непідсудності цієї справи суду.

Як вбачається зі змісту позову, то відповідачем у справі є саме малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та приватний нотаріус. Відповідно ОСОБА_4 є лише її законним представником, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Суд першої інстанції, на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання лише ОСОБА_4, яке у відповідності до вимог чинного законодавства є лише законним представником та не є відповідачем у даній справі й залишив поза увагою той факт, що відповідачем у справі є малолітня ОСОБА_3 та приватний нотаріус. Із отриманої відповіді вбачається, що законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 зареєстрована у Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно в матеріалах справи наявна інформація лише про зареєстроване місце проживання законного представника ОСОБА_4 (а. с. 82) та відсутні відповідні відомості щодо місця реєстрації відповідача у справі ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно відкрито провадження в справі, оскільки не з'ясоване місце реєстрації проживання чи перебування відповідача ОСОБА_3 і як наслідок, не встановлено чи підсудна дана справа Обухівському районному суді Київської області.

Так, у відповідності до ст.. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Отже, суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи та дійшов до передчасного висновку про відкриття провадження, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, підлягає до скасування з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, законним представником якої є ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року про відкриття провадження скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий

Судді