Справа № 388/1279/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
07.04.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Поліщук Т.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про виселення з житлового будинку,
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є співвласником житлового будинку за адресою: вул. Сонячна, 12, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2003 року розірвано шлю між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Причиною розірвання шлюбу було те, що відповідач зловживав спиртними напоями.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишився проживати у житловому будинку за адресою: вул. Сонячна, 12, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область. ОСОБА_2 продовжує випивати, що негативно впливає на всіх членів сімї, зокрема на малолітню внучку.

ОСОБА_2 не приймає участі у ремонті житлового будинку, не сплачує комунальні послуги, чим завдає збитків позивачці та родині.

ОСОБА_1 зазначає, що проживання з відповідачем є нестерпним, на прохання переїхати в інше житло відмовляється, а тому має бути виселений, оскільки порушує право на спокійне життя, завдає моральних страждань, негативно впливає на малолітню дитину.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Суду пояснила, що надала до справи всі докази, що стосуються цієї справи, інших доказів немає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав.

Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти позову.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_3 згідно договору дарування укладеного 10 квітня 2003 року між нею та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_4, зареєстрованого у реєстрі за № 310, є власником 1/3 частини житлового будинку за адресою: вул. Сонячна, 12, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 10).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 82, виданого 25 травня 1994 року бюро по приватизації державного житлового фонду при виконавчому комітеті Долинської міської ради народних депутатів Кіровоградської області, житловий будинок за адресою: вул. Сонячна, 12, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а. с. 11). Цим свідоцтвом частки осіб у житлі не визначено.

Отже, позивачка ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку за адресою: вул. Сонячна, 12, с. Маловодяне, Долинський район, Кіровоградська область.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2003 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 9).

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

За змістом ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

У матеріалах цієї цивільної справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематично порушує правила соціалістичного співжиття, робить неможливим для інших проживання із ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Слід також зазначити, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України мають враховуватися порушення правил співжиття у сфері даних житлових відносин, а не такі правопорушення, що допущені відповідачем в іншому місці й не мають відношення до користування сторонами жилим приміщенням (правові позиції судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2015 рік, ухвала від 9 вересня 2015 року, справа № 6-16348св15).

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення цього позову про виселення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116, 156, 157 ЖК України, ст. ст. 10, 15, 60-64, 79, 88, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про виселення з житлового будинку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10 квітня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_6