АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/559/17 Справа № 208/9389/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 39
18 травня 2017 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 рік травень 18 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

при секретарі - Керімовій- Бандюковій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 червня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-і особи без самостійних вимог Перша Дніпродзержинська нотаріальна контора, Дніпродзержинське міське управління юстиції відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-і особи без самостійних вимог Перша Дніпродзержинська нотаріальна контора, ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині, посилаючись на те, що 24 грудня 2005 року Баглійським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_5, актовий запис № 364, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб I-KИ № 030516.

В послідуючому, спочатку 19 березня 1999 року Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 580/98 після померлого 17.09.1998 року ОСОБА_6, спадкоємцем якого на підставі заповіту від 13.05.1997 року за реєстровим номером 1-1441 був чоловік позивачки ОСОБА_5.

Спадкове майно складалося з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., що підтверджує свідоцтво про право на спадщину за заповітом ААР № 575818 від 19.03.1999 року.

Згідно виправлених 06.04.1999 року даних технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина № 111, реєстровий № 20690 від 12.03.1999 року Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинськ, право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., зареєстровано за власником ОСОБА_5.

Потім, 30 квітня 2015 року чоловік позивачки ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть I-KИ № 630783.

В квартирі АДРЕСА_1 позивачка зареєстрована з 22.09.2009 року, що підтверджує штамп Заводського районного відділу Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області у паспорті громадянина України за № 04-21.

28 травня 2015 року позивачкою подано заяву про прийняття обовязкової долі в спадщині як спадкоємця - непрацездатна вдова, згідно статті 1241 ЦК України після померлого ОСОБА_5 на квартиру № 26, що знаходиться по вулиці Миру № 22/15 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, але постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 14 грудня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_5 у звязку з тим, що вона не має права на обовязкову долю у спадщині, так як на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого 30 квітня 2015 року, вона не була непрацездатною, згідно статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з чим вона не погоджується та у звязку з чим вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

ОСОБА_3, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_5, померлого 30 квітня 2015 року. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 1, статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» під непрацездатними громадянами розуміються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, і пенсійний вік для жінок (з 01.10.2011 року) 60 років, тоді як позивачці ОСОБА_2 на день смерті її чоловіка виповнилося лише 56 років, з причин чого вона не є непрацездатною вдовою її батька за віком. В той же час вона, донька померлого ОСОБА_5, є його спадкоємицею за заповітом, яка своєчасно прийняла спадщину, але оформити яку позбавлена можливості з тих причин, що правовстановлюючі документи на квартиру утримуються ОСОБА_2.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року за ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру № 26, що знаходиться в будинку № 22/15 по вулиці Миру в м. Камянське (Дніпродзержинськ) в порядку спадкування за заповітом, зареєстрованим в реєстрі № 2/ 452 від 12 червня 2001 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8. Цим же рішенням у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа без самостійних вимог Перша дніпродзержинська нотаріальна контора, Дніпродзержинське міське управління юстиції відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неналежне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та не застосування нормативного акту, який мав би бути застосовано, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовив.

Доводи ОСОБА_2 про те, що згідно частини 4 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-XIV, до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та непрацюючі особи, визнанні інвалідами в установленому законом порядку, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки відповідно до положень статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші, в том числі і після досягнення ними 57 року, які народилися з квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Таким чином, оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого 02 травня 2015 року, його дружині позивачці за основним позовом ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, виповнилося повних 56 років, судова колегія вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законн6ої сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :