АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.В., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на 15/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 581 кв.м. з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами. На зазначеній ділянці в цілому розташовані: літ. А-2- житловий будинок, житловою площею 167,4 кв.м., літ.Б-2 житловий будинок житловою площею 43,1 кв.м., літ. В- сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - сарай, №1,2 - огорожі, І,ІІ - мостіння, до набранням рішення законної сили.

Заборонено ОСОБА_4 вчиняти дії спрямовані на відчуження 15/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 581 кв.м. з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами. На зазначеній ділянці в цілому розташовані: літ. А-2- житловий будинок, житловою площею 167,4 кв.м., літ.Б-2 житловий будинок житловою площею 43,1 кв.м., літ. В- сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - сарай, №1,2 - огорожі, І,ІІ - мостіння, до набранням рішення законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу суду та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Приймаючи ухвалу про задоволення заяви суддя виходив із того, що спір виник з приводу незаконного заволодіння 15/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 581 кв.м., з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами. А відтак, подальше відчуження майна може покласти на позивача тягар його витребування від третіх осіб, що може привести до утруднення виконання рішення у разі задоволення позову, суддя вважав необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на вимоги ст. 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року.

Але із такими висновками судді погодитись не можна, оскільки вони зроблені із порушенням норм процесуального права, та без врахування будь-яких обставин у справі.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що приймають участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, вид забезпечення позову, з обґрунтуванням необхідності його застосування, та інші відомості, необхідні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд мас брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з виділених матеріалі, 01.10.2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння.

22.10.2015 року ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська відкрито провадження по справі та призначено до розгляду по суті на 17 грудня 2015 року на 11:00 год.

Разом з матеріалами позовної заяви позивач надав суду заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що спірна частка домоволодіння належна їй на праві власності на підставі договору дарування від 05.02.2016 року.

Разом з тим, постановивши ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту, та заборону відчуження, суд не пересвідчився кому належить зазначене майно, та чи не порушує такий вид забезпечення позову права та обов'язки осіб, які не були залучені до розгляду справи на час постановлення ухвали та звернення її до виконання.

Крім того, забезпечуючи позов суд не врахував, що причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов є не підтвердженими і стосуються можливих дій третіх осіб, які у цій справі відсутні.

Отже, суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з'ясував обсяг позовних вимог, особу відповідача, не пересвідчився кому належить спірне майно.

Окрім того, суд першої інстанції обираючи такий вид забезпечення позову як арешт, не взяв до уваги ту обставину, що відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам, окрім того, застосування саме такого засобу забезпечення позову, як арешт - позивачем належним чином не вмотивовано, і не викликано необхідністю при розгляді позову і може призвести до безпідставного обмеження у користуванні майном.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що, розглянувши заяву про забезпечення позову, подану без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про вжиття забезпечення позову та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі, у зв'язку з чим оскаржену ухвалу належить скасувати, і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2015 року про забезпечення позову - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ж.І Максюта

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко