ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4562/17
провадження № 2-п/753/132/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ЦИМБАЛ І.К.

при секретарі - КИСІЛЬ Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3, про перегляд заочного рішення ухваленого 29.12.2009 року у цивільній справіза позовом відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, про скасування вище вказаного заочного рішення, посилаючись на те, що відповідачне з'явився у судове засідання з поважних причин, у зв'язку з тим, що на час ухвалення судового рішення перебував у іншому місті, у зв'язку із доглядом за хворими батьками. Крім того, позивачем було не вірно зроблено розрахунок заборгованості. Таким чином заявник вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки постановлено з порушенням вимог цивільно - процесуального закону.

В судовому засіданні заявник та ОСОБА_3 заяву підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених в останній.

Представник позивача до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, проте його неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, процесуальне законодавство закріплює юридичну сукупність, за наявності всіх елементів якої заочне рішення підлягає скасуванню.

Отже, суд має скасувати заочне рішення, якщо відповідач не з'явився в судове засідання, в якому було ухвалено рішення і не повідомив про причини своєї неявки на нього з поважних причин та посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

29.12.2009 року Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Універсал Банк», заборгованості за кредитним договором /а.с. 4/.

Згідно довідки Дарницького районного суду м. Києва від 13.03.2017 року цивільна справа у якій було ухвалено заочне рішення, була знищена у зв'язку із закінченням терміну зберігання /а.с. 19/.

Враховуючи наведене, суд не може встановити чи був відповідач повідомлений належним чином, про час та місце розгляду справи. Разом з тим, зважаючи на те, що рішення у справі було ухвалено, суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином.

Так, на підтвердження неприбуття в судове засіданні відповідач надав довідку про те, що в період з 2008 року матір відповідача перебувала на дистанційному обліку у медичному закладі, черезхворобу, у зв'язку із чим відповідач перебував за її місцем проживання для її догляду, зокрема і протягом 2009 року включно. Також відповідач зазначає, що в цей період хворів і батько останнього, якого також доглядав відповідач. На підтвердження вказаних обставин заявник просив викликати та допитати в якості свідка сестру відповідача, в чому судом було відмовлено, у зв'язку з наступним.

Як зазначено вище, суд вважає, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, в свою чергу відповідачем не надано доказів про те, що останній не мав можливості повідомити суд про поважність причин неявки або прибути в судові засідання, зокрема у день ухвалення рішення,у зв'язку із необхідністю постійного догляду за хворими батьками, що може бути підтверджено відповідною медичною документацією.

Крім того, суд вважає, що покази свідка про місце проживання відповідача, у даному випадку не тільки не будуть мати юридичного значення, а й є неналежним доказом у даному випадку, оскільки такі обставини, на думку суду, мають бути підтверджені письмовими доказами, зокрема довідкою про місце проживання відповідача за місцем проживання батьків з реєстрацією або за відсутності такої в разі, якщо як стверджує заявник, відповідач проживав у них протягом 2009 року включно .

Крім того, заявник не зазначає про докази, які б підтверджували невірність розрахунків позивача, зокрема наявність квитанцій, що підтверджували сплату відповідачем кредитної заборгованості тощо.

Таким чином обставини на які посилається заявник не створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: