Справа №264/8892/14-ц
Провадження№ 6/266/41/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.

при секретарі Шишхановій К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про примусове проникнення до житла боржника,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, що в Приморському районі м. Маріуполя, посилаючись на те, що на виконанні в Приморському ВДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 264/8892/14-ц від 26.02.2015 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 а на користь ПАТ «Альфа - Банк» суми заборгованості у розмірі 180584,48 грн. 03.11.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Боржнику неодноразово направлялися виклики, але боржник не зявлявся. Відповідно до інформаційної довідки з РП на нерухоме майно боржнику належить 1/1 частина квартири 57 в будинку 13-А по пр..Луніна. 26.12.2016 року При виході за адресою: м.Маріуполь, пр..Луніна, б.13-А кв.57 потрапити у квартиру не вдалося, двері ніхто не відчинив. Просить суд розглянути питання щодо примусового входу до квартири 57 в будинку 13-А по пр..Луніна, що в Приморському районі м. Маріуполя та належить боржнику ОСОБА_1.

Представник Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, до відкритого судового засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої просить розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Згідно ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні в Приморському ВДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 264/8892/14-ц від 26.02.2015 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 а на користь ПАТ «Альфа - Банк» суми заборгованості у розмірі 180584,48 грн. 03.11.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Боржнику неодноразово направлялися виклики, але боржник не зявлявся. Відповідно до інформаційної довідки з РП на нерухоме майно боржнику належить 1/1 частина квартири 57 в будинку 13-А по пр..Луніна. 26.12.2016 року При виході за адресою: м.Маріуполь, пр..Луніна, б.13-А кв.57 потрапити у квартиру не вдалося, двері ніхто не відчинив.

Доданий до матеріалів справи акт державного виконавця від 26.12.2016 року свідчать лише про одноразовий вихід державного виконавця за адресою боржника.

Доказів того, що боржник повідомлявся та був обізнаний про дату та час виходу державного виконавця до квартири квартири АДРЕСА_2, державним виконавцем не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що доказів того, що боржник достовірно знав про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій не додано

Також державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, про отримання ним викликів до відділу державної виконавчої служби, не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій, не надано доказів про знаходження у квартирі майна боржника та про обізнаність ОСОБА_1Г про проведення у нього в житловому приміщенні виконавчих дій щодо його огляду.

Крім того державним виконавцем не доведено неможливість виконання рішення суду в інший спосіб, крім примусового входження до житла боржника, оскільки з матеріалів справи не вбачається чи перевіряв державний виконавець чи отримує боржник заробітну плату, пенсію, чи має інші доходи, чи отримав від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, тощо.

Виходячи з наведеного суд вважає, що державним виконавцем не доведено неможливість виконання рішення суду в інший спосіб, ніж примусове входження до житла в порядку ст. 376 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання згоди на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, оскільки доказів того, що останній чинить перешкоди входженню в його житло та робить неможливим виконання рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області державним виконавцем суду не надано і таких у судовому засіданні, не здобуто.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_3 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Курбанова Н. М.