АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/2927/17
Справа №645/410/17-ц Головуючий1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач Котелевець А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та зобовязання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2017 року,

у с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Стандарт» (далі - ПАТ КБ «Стандарт»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, визнання протиправними бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 17 грудня 2014 року з ПАТ КБ «Стандарт» укладено Договір банківського вкладу № 73404, відповідно до умов якого він вніс на вкладний (депозитний) рахунок у банку грошові кошти в сумі 6420, 00 доларів США.

31 червня 2015 року він звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням виплатити кошти відповідно до банківського рахунку № 1127 в сумі 6420,00 доларів США. Однак, 29 жовтня 2015 року отримав лист з відмовою про відшкодування коштів за вкладом на підставі Закону України від 23 лютого 2012 року за № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У звязку з тим, що протиправна бездіяльність відповідачів призводить до значних фінансових втрат через знецінення коштів, зумовлених інфляцією, позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2017 року позовна заява повернута ОСОБА_2

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції та направити справу до того ж суду для подальшого розгляду.

Зокрема зазначає, що вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема, у сфері залучення коштів на депозитні рахунки, а отже, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХП «Про захист прав споживачів»; згідно з розясненнями, що містяться в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

Відповідач ухвалу судді суду першої інстанції не оскаржив, заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, суддя суду першої інстанції виходив із того, що за статтею 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Оскільки позов ОСОБА_2 подано до відповідачів - юридичних осіб, місцем реєстрації яких є місто Київ, то дана справа не підсудна Фрунзенському районному суду м. Харкова.

Однак, погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно з вимогами статті 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються за їхнім місцезнаходженням.

Даний позов стосується правовідносин, що виникли між банком та його клієнтом на підставі Договору банківського вкладу № 73404, укладеного між ПАТ КБ «Стандарт» та ОСОБА_2

Відповідно до статті 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутків або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина 1 статті 1058 ЦК України).

Стаття 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботу або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року в справі № 6-37цс16, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За правилами пункту 5 статті 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

На час звернення до суду ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: кв. 327, буд. 23, вул. Корчагінців у м. Харкові, що є підсудністю Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

За таких обставин підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_3 у суду першої інстанції не було.

Ухвала судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 лютого2017 року не є законною та підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до того ж суду для вирішення питання про прийняття позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, 312 ч.1 п.3, ст.ст.313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до того ж суду для вирішення питання про прийняття позову.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Л.В. Гуцал

ОСОБА_4