Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2006 року № 509/06-К у розмірі 21 653,42 дол. США, що еквівалентно 455 615,78 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2016 року, позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитом у розмірі 17 817,93 дол. США, що складає 374 912,14 грн, . заборгованість за процентами у розмірі 1 663,13 дол. США, що складає 34 994,39 грн, та пеню у розмірі 543,09 дол. США, що складає 11 427,31 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судами, що 01 грудня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 509/06, за умовами якого банк надав позичальнику кошти у розмірі 24 тис. дол. США, строком до 21 грудня 2026 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,20 %. У пункті 1.2 цього договору визначено, що цільове призначення кредиту - інвестування у будівництво житла за договором, укладеним між позичальником та ВАТ «Полтаватрансбуд».

Зазначений кредит був наданий ОСОБА_4 зі встановленням пільгової процентної ставки за користування кредитом у зв'язку з тим, що на момент укладання цього договору, позичальник перебувала з банком у трудових відносинах. Договір підписаний позичальником особисто, що остання підтвердила в апеляційному суді. Також відповідач підтвердила, що одержала від банку кредитні кошти, однак не в доларах США, а у гривні по курсу на час видачі коштів у грудні 2006 року.

Відповідно до квитанції від 21 грудня 2006 року № 0NPR13 про здійснення валютно-облікової операції ОСОБА_4 здійснила обмін 24 тис. дол. США по курсу 5,040 та отримала 120 960,00 грн, які того ж дня внесла на рахунок ВАТ «Полтаватрансбуд».

Вказані обставини доводять факт укладення 21 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» і ОСОБА_4 кредитного договору, валютою якого є долар США, та спростовують доводи скаржника про неукладеність кредитного договору.

Таким чином, встановивши, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належно не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, суди дійшли правильного висновку про стягнення цієї заборгованості з ОСОБА_4

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня В.М. Коротун