Номер провадження: 22-ц/785/7503/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у відсутності сторін заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача, який було уточнено, про стягнення суми боргу у розмірі 14 850 доларів США, відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 322 393,50 гривень, суму боргу у розмірі 20 000 доларів США, відповідно курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 434 200 гривень, суму боргу у розмірі 31 000 доларів США, відповідно курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 673 010 гривень, суму боргу у розмірі 36 200 доларів США, відповідно курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 785 902 гривень, судовий збір у загальному розмірі 3 775,80 гривень.

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 08.01.2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 були укладені договори позики, відповідно до яких позивач передав відповідачці грошову позику в розмірі 20 000 доларів США, 31 000 доларів США та 14 850 доларів США відповідно, зі строком повернення до 05.03.2015 року. У той же день був укладений Договір позики на суму 36 200 доларів США зі строком повернення до 20.03.2015 року. Однак, відповідачка до теперішнього часу не повернула суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідачка ухиляється від виконання зобовязань. Крім того, позивач вважає, що у звязку з простроченням відповідачкою взятих на себе зобовязань з неї підлягає стягненню за кожною сумою боргу пеня за несвоєчасне виконання зобовязання, втрати від інфляції та проценти за користування коштами, на день винесення рішення.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 08.01.2015 року у розмірі 14 850 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.02.2016 року еквівалентно 401 098 гривень та три відсотки річних у розмірі 11 670,32 гривень; суму боргу за договором позики від 08.01.2015 року у розмірі 20 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.02.2016 року еквівалентно 540 200,00 гривень, три відсотки річних у розмірі 15 717,60 гривень; суму боргу за договором позики від 08.01.2015 року у розмірі 31 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.02.2016 рік еквівалентно 837 310,00 гривень, та три відсотки річних у розмірі 24 362,28 гривень; суму боргу за договором позики від 08.01.2015 року у розмірі 36 200 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.02.2016 рік еквівалентно 977 762,00 гривень, три відсотки річних у розмірі 27 243,40 гривень; судовий збір у загальному розмірі 3 775,80 гривень.

Ухвалою суду від 08.08.2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

08.11.2017 року до апеляційного суду Одеської області звернувся ОСОБА_2 із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області вчиняти будь-які дії з приводу реєстрації вчинення змін до статуту ТОВ «ТАЛ ХОЛДИНГ» в частині зміни/виключення зі складу засновників ОСОБА_3, оскільки у нього є підозра відносно того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способом забезпечення позову є зокрема: заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача, який було уточнено, про стягнення суми боргу у розмірі 14 850 доларів США, що за курсом НБУ становить 322 393,50 гривень, суму боргу у розмірі 20 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 434 200 гривень, суму боргу у розмірі 31 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 673 010 гривень, суму боргу у розмірі 36 200 доларів США, що за курсом НБУ становить 785 902 гривень.

В процесі слухання справи в суді першої інстанції 04.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яка ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2015 року була задоволена та накладено арешт на все нерухоме майно, а також на транспортні засоби, що належать ОСОБА_3

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 08.01.2015 року у розмірі 14 850 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.02.2016 року еквівалентно 401 098 гривень та три відсотки річних у розмірі 11 670,32 гривень; суму боргу за договором позики від 08.01.2015 року у розмірі 20 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.02.2016 року еквівалентно 540 200,00 гривень, три відсотки річних у розмірі 15 717,60 гривень; суму боргу за договором позики від 08.01.2015 року у розмірі 31 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.02.2016 рік еквівалентно 837 310,00 гривень, та три відсотки річних у розмірі 24 362,28 гривень; суму боргу за договором позики від 08.01.2015 року у розмірі 36 200 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.02.2016 рік еквівалентно 977 762,00 гривень, три відсотки річних у розмірі 27 243,40 гривень; судовий збір у загальному розмірі 3 775,80 гривень.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Заборона Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області вчиняти будь-які дії з приводу реєстрації вчинення змін до статуту ТОВ «ТАЛ ХОЛДИНГ» в частині зміни/виключення зі складу засновників ОСОБА_3 може вплинути на права та обовязки іншого засновника при реалізації ним корпоративних прав, що повязано з втручанням у внутрішню діяльність Товариства, а відтак унеможливлює задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Крім того, ОСОБА_2 не надано доказів того, що на час звернення до апеляційного суду із додатковою заявою про забезпечення позову, вартість майна, на яке накладено заборону відчуження, відповідно до ухвали суду першої інстанції від 10 серпня 2015 року, є недостатньою для забезпечення виконання рішення суду в межах заявлених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заяви, дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 209, 210 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П.Заїкін

ОСОБА_4