У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2017 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Київській області, ОСОБА_2, треті особи: Управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун Каріна Анатоліївна, про визнання недійсними наказів та договорів оренди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що прокуратурою Київської області під час проведення перевірки встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення ОСОБА_2 земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Білоцерківського району Київської області.

Ураховуючи викладене, позивач просив: визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 23 грудня 2014 року №№ 10-13285/15-14-сг, 10-13286/15-14-сг, 10-13290/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок, що розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області орієнтовною площею 24,8915 га, 38,9965 га, 45,7155 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту) із земель сільськогосподарського призначення державної власності; визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 24 березня 2015 року №№ 10-2586/15-15-сг, 10-2587/15-15-сг, 10-2588/15-15-сг, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок, що розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області площею 45,7155 га, 24,8915 га, 38,9965 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, загальна ринкова вартість яких складає 2 903 955 грн 11 коп.; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені 01 квітня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі виконуючого обов'язки начальника Управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області та ОСОБА_2, які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. 01 квітня 2015 року та зареєстровані в реєстрах №№ 631, 633, 635; скасувати державну реєстрацію договорів оренди від 01 квітня 2015 року за №№ 20450588, 20449891, 20450402; зобов'язати ОСОБА_2 повернути Головному управлінню Держземагентства у Київській області земельні ділянки площею 24,8915 га, 38,9965 га, 45,7155 га, які розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 23 грудня 2014 року №№ 10-13285/15-14-сг, 10-13286/15-14-сг, 10-13290/15-14-сг про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок, що розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області орієнтовною площею 24,8915 га, 38,9965 га, 45,7155 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту) із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 24 березня 2015 року №№ 10-2586/15-15-сг, 10-2587/15-15-сг, 10-2588/15-15-сг, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 земельних ділянок, що розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області площею 45,7155 га, 24,8915 га, 38,9965 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, загальна ринкова вартість яких складає 2 903 955 грн 11 коп.

Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені 01 квітня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі виконуючого обов'язки начальника Управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області та ОСОБА_2, які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. 1 квітня 2015 року та зареєстровані в реєстрах №№ 631, 633, 635.

Скасовано державну реєстрацію договорів оренди від 01 квітня 2015 року за №№ 20450588, 20449891, 20450402.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути Головному управлінню Держземагентства у Київській області земельні ділянки площею 24,8915 га, 38,9965 га, 45,7155 га, які розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2017 року провадження у справі закрито.

Перший заступник прокурора Київської області звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2017 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі Перший заступник прокурора Київської області просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2017 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами нормпроцесуального права, а справу направити для продовження розгляду по суті.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 21 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся із трьома клопотаннями на ім'я начальника Головного управління Держземагентства у Київській області в яких на підставі ст. 123 ЗК України просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовною площею 45,7155 га, 38,9965 га, 24,8915 га, які розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області на 49 років для ведення фермерського господарства.

Наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 23 грудня 2014 року за №№ 10-13285/15-14-сг, 10-13286/15-14-сг, 10-13290/15-14-сг надано ОСОБА_2 дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, що розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області, орієнтовним розміром 24,8915 га, 38,9965 га, 45,7155 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту), із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 24 березня 2015 року за №№ 10-2588/15-15-сг, 10-2586/15-15-сг, 10-2587/15-15-сг затверджено: «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» для ведення фермерського господарства та надано ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку загальною площею 24,8915 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 49 років; «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» для ведення фермерського господарства та надано ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку загальною площею 38,9965 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 49 років; «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» для ведення фермерського господарства та надано ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку загальною площею 45,7155 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 49 років.

На підставі вказаних наказів між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі виконуючого обов'язки начальника управління Держземагентства у Білоцерківському районі 01 квітня 2015 року та ОСОБА_2 укладено договори оренди на вищевказані земельні ділянки і вказані договори оренди землі 01 квітня 2015 року зареєстровані приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А.

Судами установлено, що державна реєстрація фермерського господарства «Ямбуренко» проведена 30 грудня 2008 року, засновником та головою якого є ОСОБА_2

У зв'язку з необхідністю розширення фермерського господарства «Ямбуренко», а саме збільшення посівних площ ОСОБА_2 звернувся із заявою про надання йому в оренду трьох земельних ділянок площею 45,7155 га, 38,9965 га, 24,8915 га, які розташовані на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ, зокрема, за ст. ст. 1, 12 ГПК України віднесено до компетенції господарських судів.

Також у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі про надання чи продаж із земель державної або комунальної власності земельної ділянки для ведення фермерського господарства, відповідно до ст. ст. 1, 12 ГПК України підсудні господарським судам.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спори з приводу земельних ділянок, які були видані фізичним особам для ведення фермерського господарства і в подальшому використовуються ними у господарській діяльності фермерського господарства підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Судові ухвали постановлені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права при його постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Першому заступнику прокурора Київської області строк на касаційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2017 року.

Відмовити Першому заступнику прокурора Київської області у відкритті касаційного провадження на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2017 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Головного управління Держземагентства у Київській області, ОСОБА_2, треті особи: Управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області, приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун Каріна Анатоліївна, про визнання недійсними наказів та договорів оренди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов