Справа № 203/5631/16-ц
Провадження № 2/0203/298/2017
14.04.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за теплову енергію, -
До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» ДМР з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі є споживачами послуг теплової енергії у вигляді гарячої води та теплової енергії, проте своїх обовязків щодо оплати вказаних послуг не виконують, внаслідок чого мають заборгованість. В 2014 року судом було скасовано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості, тому позивач звернувся до суду із позовною заявою. Позивач просить солідарно стягнути з відповідачів в судовому порядку заборгованість, з урахуванням змін та доповнень, яка станом на 01 грудня 2016 року становить 21 181,98 грн. та стягнути судові витрати по справі.
Представник позивача в судові засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Від позивача надійшла заява в якій він просить розглянути дану справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідачі у судові засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України проведено без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
З 1989 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) просп. ОСОБА_3 (просп. Кірова) АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП «Житлове господарство Кіровського району» ДМР № 6304 від 23 грудня 2013 року, та відповідями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. а.с.5, 18-19). Позивач здійснює транспортування послуг з надання теплової енергії у вигляді гарячої води та постачання теплової енергії АДРЕСА_2 (а.с. а.с. 6, 10-12).
За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються за функціональним призначенням та порядком затвердження цін/тарифів. До послуг за функціональним призначенням п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного вище Закону віднесено комунальні послуги - централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства, а згідно ст. 19 цього ж Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пункт 1 частини 3 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачає обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Зі змісту даного закону випливає, що наявність письмового договору щодо комунальних послуг не обов'язкова, проте наявність фактичних договірних відносин є обов'язковою умовою щодо виникнення прав та обов'язків сторін такого правочину.
Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 1 ч. 1 ст. 20, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідач ОСОБА_2 має відкритий на своє імя, як споживача, особовий рахунок, за яким отримує від КП «ТПТЕ Теплотранс» ДМР, як постачальника теплової енергії, послуги з постачання гарячої води та постачання теплової енергії (а.с.6).
Доказів того, що відповідачі здійснили дії щодо припинення постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та постачання теплової енергії житла, як це передбачено п.п. 23 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (з наступними змінами та доповненнями) не надано.
Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (з наступними змінами та доповненнями) споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки, дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.
01 серпня 2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ за заявою КП «ТПТЕ Теплотранс» ДМР до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості по оплаті за теплову енергію та судових витрат, яким було вирішено стягнути заборгованість та судові витрати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2014 року вказаний судовий наказ було скасовано, розяснено заявнику право на звернення до суду із вказаними вимогами у позовному провадженні (а.с.4).
З наданої позивачем виписці з особового рахунку відкритого на імя ОСОБА_2 вбачається, що у відповідачів за період з листопада 2000 року по листопад 2016 року наявна заборгованість з оплати за теплову енергію, яка станом на 01 грудня 2016 року становить 21 181, 98 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення боргу з листопада 2000 року по 2004 рік суд виходить з наступного.
За вказаний вище період діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року (надалі ЦК 1963 року), який 31 грудня 2003 року втратив чинність.
Статтею 71 ЦК 1963 року був встановлений загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), три роки.
Відповідно до ст. 76 ЦК 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги по оплаті його послуг за період з листопада 2000 року по 2016 рік, тобто частина вимог заявлена за той період коли діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, разом з тим, позивач звернувся до суду лише в 2014 році із заявою про видачу судового наказу та в 2016 році із позовною заявою.
З наданої виписці з особового рахунку вбачається, що відповідачами не вносились за вказані періоди кошти по оплаті послуг.
Згідно ст. 75 ЦК 1963 року позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.
Таким чином суд приходить до висновку про необхідність застосування строків позовної давності та відмові у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості, строк позовної давності за якими сплив станом на 31 грудня 2003 року.
Застосування строків позовної давності щодо вимог, строк позовної давності за якими не сплив станом на 01 січня 2004 року, без заяви сторін є неможливим, оскільки відповідно до норм Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, застосування строків позовної давності можливе лише за заявою сторони.
Згідно виписки по особовому рахунку, сума заборгованості, строк позовної давності за який не минув на 01 січня 2004 року, і по час звернення до суду становить 21 147,74 грн.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказів того, що відповідачі здійснюють оплату за вказані вище послуги до матеріалів справи не надані, тому суд вважає за необхідне в судовому порядку солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість з оплати послуг за теплову енергію в сумі 21 147,74 грн.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду справи сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с.1), підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до частини задоволених вимог.
Крім того, при подачі даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі меншому ніж в визначеному законом, а саме не було доплачено судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. Згідно п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17жовтня 2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви, суд залежно від конкретних обставин справи може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК.
Враховуючи результати розгляду справи у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне частину недоплаченого позивачем судового збору стягнути з відповідачів на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Цивільним кодексом Української РСР 1963 року, ст. 901 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,
Позов Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (просп. Кірова)АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 60 (шістдесят) грн. 90 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (просп. Кірова)АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 60 (шістдесят) грн. 90 коп.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя С.В. Єдаменко