АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2890/17 Справа № 201/4408/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ТОВ «Порше Лізинг Україна» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції вірно встановлено, що між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 укладено договір фінансового лізингу від 11.02.2013, відповідно до умов якого Товариство передало у користування ОСОБА_2 обєкт лізингу - транспортний засіб типу Audi Q7 3,0 TDI, 2012 року випуску, а останній зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплачувати кошти згідно графіку виплат лізингових платежів на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 93 123,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 37 249,20 доларів США.

Відповідно до умов лізингу, якщо відповідач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, позивач має право розірвати договір і витребувати обєкт лізингу, у т.ч. у примусовому порядку за виконавчим написом нотаріуса. У разі дострокового припинення договору з боку позивача, відповідач зобовязувався повернути обєкт лізингу. Якщо відповідач відмовляється від повернення або затримує повернення обєкту лізингу, позивач має право вилучити обєкт лізингу без попередньої згоди відповідача.

Встановлено, що позивачем надсилалися відповідачу нагадування про несплату, направлялась вимога про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору.

В зв*язку з тим, що обєкт лізингу не був своєчасно повернутий, на вимогу позивача приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про повернення транспортного засобу, після чого ВДВС відкрито виконавче провадження з виконання цього напису, описано та арештовано майно, автомобіль повернуто позивачеві.

Для вчинення дій з примусового повернення автомобіля позивачем залучались сторонні організації, в зв*язку з чим позивач поніс витрати, тому просив стягнути їх як реальні збитки у загальній сумі 145 569,51грн., а також вважав, що відповідач повинен компенсувати упущену вигоду у вигляді плати за фактичний час користування автомобілем у розмірі 399 677,19 грн. Відповідач, в свою чергу, підтвердив, що частково компенсував витрати у розмірі 4 276, 39 грн. та сплачував щомісячні лізингові платежі згідно умов договору.

Вирішуючи спір, та відмовляючи у позовних вимогах, суд 1-ї інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відсутність нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу є порушенням прав відповідача при його укладенні та частковому його виконанні., виходячи із слідуючого.

Договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму), купівлі-продажу або договору поставки. Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку, та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг».

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним згідно правил ст. 220 ЦК України.

Доведено, що Договір фінансового лізингу не було посвідчено нотаріально, а, отже, він є нікчемним і не породжує правових наслідків, окрім тих, що повязані із його нікчемністю, про що сторонами не заявлялось.

З огляду на викладене, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову ТОВ «Порше лізинг України» про стягнення з відповідача збитків.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно спеціального закону «Про фінансовий лізинг» Договір фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб, має бути викладений у простій письмовій формі та не підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, - не заслуговують на увагу, оскільки, виходячи із умов Договору та статті 2 даного Закону - до правовідносин з договору лізингу мають застосовуватись і інші норми, передбачені Цивільним Кодексом України. А відтак, правила ст.799 ЦК передбачають нотаріальне посвідчення даного договору, чого у випадку, що розглядається, виконано не було.

Зазначене свідчить про безпідставність тверджень апелянта про невірне застосування місцевим судом норм матеріального права.

Рішення відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПКУ, тому повинне бути залишеним без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3