Номер провадження: 22-ц/785/5908/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Дрішлюка А.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року по справі за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі територіальної громади міста ОСОБА_4 міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі територіальної громади м. Одеси ОМР звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володінняпосилаючись на те, що

12.08.2010 року між ОМР та ТОВ «АРТ» укладено договір купівлі-продажу обєктів нерухомого майна. На підставі вказаного договору на користь ТОВ «АРТ» здійснено відчуження обєктів комунальної власності .в тому числі, нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 115,3 кв.м., розташованих по вул. Єлісаветинській (Щепкіна), 21 в м. Одесі.

Зазначений договір купівлі-продажу укладено на підставі рішення ОМР № 5659-V від 14.04.2010 року «Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень ОМР», п. 13 якого доручено представництву по управлінню комунальною власністю ОМР укласти договір купівлі-продажу ТОВ «АРТ» обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

В подальшому ТОВ «АРТ» на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2010 року здійснено відчуження нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 115,3 кв.м.,розташованих по вул. Єлісаветинській (Щепкіна), 21 в м. Одесі, на користь ОСОБА_2, який залишається власником вказаного майна і на теперішній час.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2014 у справі № 916/2545/13 за позовом заступника прокурора Одеської області до ОМР, ТОВ «АРТ», ТОВ «Утьосов», ПП «Елас-Комбі», ТОВ фірма «Харрісон-Транс-Сервіс», ТОВ «ІВ-Інвест Лтд», ТОВ «ІВ-Іммобільє», ТОВ «Джі Ем Джі Контент», ТОВ «ОПЕРА», ТОВ «Аверс Строй», за участю третьої особи ОСОБА_5 комунальної власності ОМР, визнано недійсним пункт 13 рішення ОМР № 5649-V від 14.04.2010 «Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішень ОСОБА_4 міської ради», визнано недійсним договір міни, укладений між ОМР та ТОВ «АРТ» шляхом підписання удаваних правочинів: договору дарування від 12.08.2010 та договору купівлі-продажу 23 обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог Прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ОМР відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року залишено без зімн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19 жовтня 2016 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року позовні вимоги задоволено, витребувано у ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Одеси в особі ОМР нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 115,3 кв.м, розташовані по вул.Єлісаветинській (вул. Щепкіна), 21, в м. Одесі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 9576 грн..

Вказане судове рішення є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 115,3 кв.м, розташовані по вул. Єлісаветинській (вул. Щепкіна), 21, в м. Одесі, за територіальною громадою м. Одеси в особі ОСОБА_4 міської ради.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 ОСОБА_3звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі територіальної громади м. Одеси ОМР про витребування мана з чужого незаконного володіння суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 12 серпня 2010 року між Територіальною громадою міста ОСОБА_4 в особі ОМР та ТОВ «АРТ» було укладено договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, на підставі якого було здійснено відчуження на користь ТОВ «АРТ» об'єктів комунальної власності, в тому числі нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 115,3 кв. м., які розташовані за адресою м. Одеса, вул. Єлісаветинська (Щепкіна), 21.

Договір було укладено на підставі рішення ОМР від 14 квітня 2010 року № 5649-V «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році, та внесення змін до рішеннь ОСОБА_4 міської ради». Пунктом 13 вказаного рішення було доручено Представництву по управлінню комунальною власністю ОСОБА_4 міської ради укласти договір купівлі-продажу з метою продажу ТОВ «АРТ» об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, у тому числі нежилих приміщень першого поверху загальною площею 115,3 кв.м., які розташовані за адресою м. Одеса, вул. Єлісаветинська (Щепкіна), 21.

В подальшому, а саме 12 листопада 2010 року, між ТОВ «АРТ» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень першого поверху загальною площею 115,3 кв.м., які розташовані за адресою м. Одеса, вул. Єлісаветинська (Щепкіна), 21.

Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 1531.

Постановою Вищого господарського суду України від 16 жовтня 2014 року у справі № 916/2545/13 за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави до ОМР, ТОВ «АРТ» ТОВ «Утьосов», ПП «Елас-Комбі», ТОВ фірма «Харрісонс-Транс-Сервіс», ТОВ «ІВ-Інвест Лтд», ТОВ «ІВ-Іммобільє», ТОВ «Джі Ем Джі Контент», ТОВ «Опера», ТОВ «Аверс Строй», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5 комунальної власності ОМР було визнано недійсними п. 13 рішення ОМР від 14 квітня 2010 року № 5649-V, а також договір міни, укладений між ОМР та ТОВ «АРТ» шляхом підписання удаваних правочинів договору дарування від 12 серпня 2010 року та договору купівлі-продажу 23 об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

При цьому Вищий господарський суд України врахував вартість подарованого майна, факт укладення договору купівлі-продажу без перерахування ОМР повної вартості обєктів нерухомого майна, а лише перерахування ТОВ «АРТ» різниці у вартостях майна, і дійшов висновку, що укладені договори (дарування і купівлі-продажу) є недійсними як такі, що вчинені з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили, а саме договору міни з доплатою, який також є недійсним, оскільки суперечить вимогам ч. 4 ст. 293 Господарського кодексу України.

Власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (ст. 387 ЦК України) та від особи, яка набула його безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати (ч. 3 ст. 388 ЦК України ).

Якщо майно відчужено за відплатним договором, то відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

В даному випадку діюче законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором, яким у даній справі є договір купівлі-продажу від 12 листопада 2010 року, права відчужувати це майно.

Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Отже, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є ОМР.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Територіальна громада міста ОСОБА_4, як власник спірного обєкта нерухомості, делегує ОМР повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

Тобто воля територіальної громади як власника, може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

У постанові Вищого господарського суду України від 16 жовтня 2014 року у справі № 916/2545/13 колегія визнала укладені між сторонами договір дарування і купівлі-продажу удаваними договорами і визнала їх недійсними. Водночас, суд встановив вихід ОСОБА_4 міської ради за межі визначених законом повноважень, з огляду на що скасував п. 13 рішення ОМР від 14 квітня 2010 року.

Таким чином, здійснення ОМР права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, не може оцінюватись вираженням волі територіальної громади.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 3-604гс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

При цьому право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, а тому положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовуються.

Також слід зазначити, що, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Перший протокол Конвенції ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІV «Про міжнародні договори України» застосовується національними судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а саме втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності втручання держави у право власності ОСОБА_2 критеріям правомірного втручання у право на мирне володіння майном.

Витребування спірного майна на користь територіальної громади з володіння ОСОБА_2 відповідає критерію законності витребування із його власності спірного майна здійснюється саме на підставі норми ст. 388 ЦК України, яка відповідає вимогам доступності, чіткості передбачуваності, офіційний текст якої є публічним та загальнодоступним.

Дослідивши викладені обставини суд дійшов правильного висновку про необхідність витребування у ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Одеси в особі ОМР нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 115,3 кв.м, розташовані по вул.Єлісаветинській (вул. Щепкіна), 21, в м. Одесі.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на порушення судом вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо захисту права власності та відповідності принципам законності, дотримання суспільного інтересу та пропорційності, неправильну оцінку права добросовісного набувача з передачею права володіння спірним майном, яке захищено нормами ст. 388 ЦК України, незастосування судом практики Європейського суду про необхідність відновлення права власності добросовісних набувачів через те, що державний орган не пересвідчився у законності своїх рішень, які не можуть суперечити інтересам добросовісного набувача його власності, неврахування судом обставин, що відповідач не отримав справедливої компенсації вартості спірного майна, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необгрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

ОСОБА_7