АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/73/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Івахненко О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівВасиленко Л. І., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: Рацівська сільська рада Чигиринського району про продовження строку для прийняття спадщини,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу; колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до Чигиринського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_8, третя особа: Рацівська сільська рада Чигиринського району про продовження строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_9, після смерті якої відкрилась спадщина на території Рацівської сільської ради Чигиринського району, де ОСОБА_6 відповідно до заповіту є спадкоємцем майна померлої у вигляді земельної ділянки.

Протягом шести місяців після відкриття спадщини, вказує ОСОБА_6, вона звернулась до нотаріальної контори, але за відсутністю необхідних документів не змогла оформити спадщину.

Крім того, зазначає ОСОБА_6 в своїй позовній заяві, що маючи на той час хворобливий стан, звернулась за правовою допомогою до юриста ОСОБА_10, який погодився самостійно оформити спадкові права запевнивши, що оскільки ОСОБА_6 на день смерті ОСОБА_9 проживала разом із спадкодавцем, то вона фактично прийняла спадщину.

При зверненні позивача до відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області з приводу дійсності Державного акта, ОСОБА_6 повідомили, що ніяких дій по переоформленню земельної ділянки не проводилось і вона рахується за померлою ОСОБА_9

В зв'язку із вищенаведеним, ОСОБА_6 звернулась до Чигиринського районного суду Черкаської області із даним позовом та просила постановити судове рішення, яким визнати поважною причину пропуску нею строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 у два місяці.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, вважаючи, що судом першої інстанції неповно з'ясовано фактичні обставини справи, а висновки суду не відповідають її дійсним обставинам, а також, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Як вбачається із наявних матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого 18 серпня 2016 року (а.с. 4), ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_9, після смерті якої відкрилась спадщина.

14 серпня 2008 року ОСОБА_9 склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку розміром 2,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області заповідала позивачці ОСОБА_6, яка є донькою спадкодавця. (а.с. 8)

З рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_8, який є сином спадкодавця, прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3.ст.1268 ЦК України і згідно даного рішення, яке набуло чинності в передбаченому законом порядку, за ОСОБА_8 в порядку спадкування за заповітом визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, котрий належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавцю ОСОБА_9 (а.с. 29-30).

Як вбачається із відповіді завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори на запит апеляційного суду Черкаської області, спадкоємці після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 із заявами про прийняття спадщини або із заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкові справи в Чигиринській державній нотаріальній конторі не відкривалися.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Є необґрунтованими посилання представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було враховано при ухваленні рішення доводів позивачки, що підставами поважності причини пропуску ОСОБА_6 строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 було введення її в оману юристом ОСОБА_10., за правовою допомогою до якого звернулась ОСОБА_6, у зв'язку з чим позивачка не мала об'єктивної можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Не вважаються поважними наступні причини пропуску строку для прийняття спадщини: 1) юридична неграмотність та необізнаність спадкоємців про правила ст. ст. 1268 - 1269 ЦК; 2) подання заяви про прийняття спадщини за місцем проживання спадкоємця, а не за місцем її відкриття; 3) відсутність можливості вчасно звернутися до держнотконтори з причин великої черги до нотаріуса; 4) хвороба членів сім'ї спадкоємців; 5) надмірна заклопотаність на роботі; 6) тяжкий матеріальний стан спадкоємців тощо.

Зважаючи на вищевказані вимоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що причина пропуску строку для прийняття спадщини, на яку посилається позивачка ОСОБА_6, не може бути визнана в контексті вимог закону поважною, оскільки позивачем не наведено об'єктивних, непереборних, істотних труднощів суттєвого пропуску строку для подання нею заяви про прийняття спадщини та не надано будь-яких об'єктивних доказів, які свідчать про наявність для неї реальних перешкод для подачі такої заяви.

Також не заслуговують уваги посилання представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі на те, що належним доказом поважності пропуску строку для подачі ОСОБА_6 заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 є відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця та оригіналу заповіту, оскільки для видачі дублікатів даних документів позивачці необхідно було звернутись із заявою до відповідних органів.

Інших безспірних доказів поважності причин суттєвого пропуску шестимісячного строку після смерті спадкодавця для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка на адресу суду не надала.

В порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_6 на адресу суду не було надано будь-яких об'єктивних доказів, які б підтверджували наявність об'єктивних, дійсно непереборних та істотних труднощів, що унеможливлювали своєчасне подання ОСОБА_6 заяви нотаріусу про прийняття спадщини, у зв»язку із чим суд першої інстанції підставно зазначив в своєму рішенні, що ті обставини суттєвого пропуску строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9, на які посилалася ОСОБА_6 та її представник, не можна визнати в розумінні вимог закону поважними .

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції узгоджується з нормами, викладеними в ст.ст. 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: Рацівська сільська рада Чигиринського району про продовження строку для прийняття спадщини - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :