РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою , вимоги за якою 06.12.2017 р. були уточнені, до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки в сумі 54923,63 грн. та 3045,18 грн. компенсації втрати частини заробітної плати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот» ( на даний час приватне акціонерне товариство «Рівнеазот») на посаді столяра-ремонтника.

Наказом № 1179-ВК від 19.04.2017 був звільнений з 21.04.2017 р. з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним не проведено.

Розрахункові кошти були виплачені на підставі судового наказу 21.10.2017 р.

Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 22.04.2017 року нарахована при звільненні заробітна плата не виплачена , то у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України ПрАТ « Рівнеазот» зобовязаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 22.04.2017 по 21.10.2017 року середній заробіток за час затримки в сумі 54 923,63 грн. та 3045,18 грн. компенсації втрати частини заробітної плати, у звязку з порушенням термінів її виплати за період з лютого 2017р. по жовтень 2017 року.

Позивач подав до суду заяву якою підтримав повністю позовну вимоги ( з урахуванням заяви від 06.12.2017р.) та просив позов задовольнити повністю, справу розглянути у його відсутність.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» подав до суду письмову заяву згідної якої підтримав поданий до суду письмовий відзив на позовну заяву за яким позов не визнав, вказавши, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ «РІвнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію, а тому ПрАТ "Рівнеазот" порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності.В важають, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку та не є заробітною платою визначеною як періодичний платіж і законодавством про працю строки його виплати не визначені, тому компенсація, передбачена ст.34 Закону України «Про оплату праці» на середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні не нараховується. Просили відмовти в задоволенні позову. Позиції щодо стягнення компенсації втрати заробітної плати, суду не надали. Просили справу розглянути у їх відсутність у задоволенні позову відмовити.

Суд на місці ухвалив проводити судовий розгляд у відсутність сторін на підставі поданих до суду письмових доказів.

Дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на ПрАТ «Рівнеазот» та з 21.04.2017р. звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю згідно наказу № 1179-ВК від 19.04.2017 року. Розрахунок на день звільнення з ним не проведено.

Встановлено, що розрахункові кошти ОСОБА_1 отримав 21.10.2017р. по виконанню судового наказу Рівненського міського суду від 07.06.2017 р.

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Так, вимога ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосуються періоду з 22.04.2017 року по 21.10.2017 року, повний розрахунок з ОСОБА_1 не проведено по 21.10.2017р.

За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволення, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 22.04.2017 р. по 21.10.2017 р., що становить 123 робочих днів .

З довідки про середню заробітну плату № 2128 від 26.10.2017 р. вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за лютий-березень 2017 року становить 15994,47 грн., середньогодинна заробітна плата становить 55,9874 грн., виходячи з того, що в лютому ним було відпрацьовано 158,48 годин, в березні 127,20 години, а всього 285,68 годин за період лютий-березень 2017 року.

Відтак, середній заробіток, який підлягає виплаті за весь час затримки по день фактичного розрахунку, обчислюється шляхом множення 55,9874 грн. на кількість робочих днів/годин, порахованих з 22.04.2017 року по день фактичного розрахунку. Станом на дату проведення виплати заборгованості - 21.10.2017 р. згідно положень листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок тривалості робочого часу на 2017 рік" середній заробіток позивача обраховується з розрахунку 981 роб. год. за період з 22.04.2017 по 21.10.2017 р. х55,9874 грн (середньогодинна заробітна плата) = 54923,63 грн.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобовязань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди..

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

Відповідно до ст. 1 ЗУ " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків її виплати" від 19.10.2001р. № 2050-Ш , підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх

виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст.3 Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми

нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). ( Стаття 3 із змінами, внесеними згідно із Законом N 431-IV ( 431-15 ) від 16.01.2003 )

За ст.4 . Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Крім того, суд прийшов до висновку, що підлягає до задоволення вимога про стягнення з ПАТ"Рівнеазот" на користь ОСОБА_1 3045,18 грн. компенсації втрати частини заробітної плати, нарахованої відповідно до ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків її виплати" від 19.10.2001р. № 2050-Ш по день виплати за судовим наказом заробітної плати , який був винесений 07.06.2017 р., за період з лютого по жовтень 2017 р., оскільки заборгованість з заробітної плати була виплачена 21.10.2017 р.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору підлягають до стягнення з відповідача на його користь в сумі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 54 923 (п"ятдесят чотири тисячі дев"ятсот двадцять три) грн. 63 коп., та компенсацію втрати частини заробітку у зв"язку з порушенням строків її виплати в сумі 3045 (три тисячі сорок п"ять) грн. 18 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до апеляційного суд Рівненської області через Рівненський міський суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання , учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1 33000, паспорт серії СР 723246, виданий 20 квітня 2000р. Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот" , 33017 м.Рівне - 17, КОД .

Суддя: О.В.Панас