22-ц/775/126/2017(м)
Категорія 27 Головуючий у 1-й інстанції Овчиннікова О.С.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Лісового О.О.

секретаря Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 16 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 14 травня 2010 року у розмірі 53 801 грн. 57 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 травня 2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала, у звязку із чим станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 53 801 грн. 57 коп., з яких 14 978 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом, 33 884 грн. 76 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1900 грн. пеня та комісія, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2538 грн. 17 коп. штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 16 грудня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 14 травня 2010 року у сумі 26 286 грн. 80 коп. з них: 14 978 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом; 10 808 грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму понесених судових витрат в розмірі 673 грн. 29 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" в апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині незадоволених вимог щодо процентів за користування кредитом, стягнення пені та комісії і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому посилається на необґрунтованість і незаконність рішення, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального і матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності відповідача ОСОБА_2, яка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, заяв про відкладення розгляду справи не надала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та комісії скасувати і цей позов задовольнити в повному обсязі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає задоволенню частково.

За змістом ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 14 978 грн. 64 коп., яка підлягає стягненню. Разом з тим, суд не погодився з розміром нарахованої заборгованості по процентам за користування кредитом посилаючись на те, що позивачем не доведена законність підвищення відсоткової ставки за договором кредитування до розміру 34,8% річних з 01 вересня 2014 року та 43,2% річних з 01 квітня 2015 року та узгодження такого підвищення із позичальником. Заборгованість по процентам за користування кредитом визначена судом у розмірі 10 808 грн. 16 коп. Відмовляючи у задоволені позову про стягнення пені та комісії у сумі 1900 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 2538 грн. 17 коп., суд першої інстанції виходив з того, що пеня та комісія нараховані накопичувальним підсумком і не розмежовані, а також того, що штрафні санкції відповідачу, яка зареєстрована та постійно проживає у м.Волноваха, на території, де проводилась антитерористична операція, нараховані після 14 квітня 2014 року у порушення вимог ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Щодо фіксованої частини штрафу 500 грн., то останній нарахований до вказаного періоду, тому підлягає стягненню.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційного оскарження та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позову про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк" з 2008 року. 06 жовтня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір б/н згідно заяви позичальника про надання ОСОБА_2 в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитного ліміту в сумі 300 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в передбаченому тарифами банку розмірі (а.с.61-66).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 14 травня 2010 року остання отримала в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в сумі 15 000 грн. з базовою процентною ставкою 30% річних з розрахунку 360 днів в році, строком дії кредитного ліміту, що відповідає терміну дії картки (а.с.6,7).

10 січня 2013 року відповідач ОСОБА_2 отримала картку ПАТ КБ "ПриватБанк" з новим строком дії (а.с.138).

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України, ч.1 ст.612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За положеннями ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено судом апеляційної інстанції 14 травня 2010 року відповідач ОСОБА_2 повторно ідентифікувалася у ПАТ КБ "ПриватБанк". У анкеті-заяві позичальника від 14 травня 2010 року ОСОБА_2 своїм підписом засвідчила свою згоду про те, що її заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у заяві відповідач засвідчила, що вона ознайомилася та згодна з даними Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також те, що вона ознайомлена з тим, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку і зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно ознайомлюватись з їх змінами та Тарифами банку на сайті ПриватБанку (а.с.6).

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256, розмір винагороди за послуги банку, є невідємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами (п.1.1.1.91). Винагорода банку сума зобовязань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.1.1.1.17).

Клієнт банку зобовязаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку (п.1.1.2.3).

Згідно п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або умов, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком, в тому числі заборгованість, що утворилась протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю.

Згідно п.1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу ні одна із сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк.

Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно (п.2.1.1.2.11). По закінченню строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку (п.2.1.1.2.12).

Відповідно до п.2.1.1.12.12 процентна ставка по кредиту за місяць, наступним за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Згідно п.1.1.3.1.9 банк зобовязаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати держателю картки виписки про стан картрахунків та про поведених за минулий місяць операціях по картрахунках. При підключені держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 погодила всі запропоновані умови банку.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 31 травня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 53 801 грн. 57 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 14 978 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 33 884 грн. 76 коп., заборгованості із пені та комісії у розмірі 1900 грн., штрафу (фіксована складова) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 2538 грн. 17 коп. (а.с.4-5).

З вказаного розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач активно користувалась кредитними коштами, але платежі по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом проводила несвоєчасно та неповному розмірі, у звязку з чим накопичувалась заборгованість по кредиту, а з 30 листопада 2014 року виникла прострочена заборгованість по кредиту (останній платіж 01 жовтня 2014 року).

Відповідач ОСОБА_2 вказані обставини не оспорювала.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Кредитору забороняється збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором (або встановлений кредитним договором порядок сплати змінюваної процентної ставки) за відсутності згоди на це позичальника.

Як розяснено у п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному ч.6ст.1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст.1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із заявою відповідача складають банківський договір (кредитний договір), банк має право проводити зміни тарифів, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також на зміну інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта (п.1.1.3.2.3).

Банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, контактних даних, Умов та Правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості по кредиту, про акції, що проводяться банком тощо) встановлювати контакт з клієнтом, використовуючи різні канали звязку: направлення SMS-повідомлень на мобільний телефон клієнта; авторизація за допомогою мобільного телефону і ОТР-паролю; поштовий лист; телеграма; повідомлення по електронній пошті; повідомлення в банкоматах та терміналах самообслуговування; друкувати на чеках терміналів; інші засоби комунікації (п.1.1.3.2.9).

Відповідно до п.1.1.6.1 зміни Умов та Правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України.

В тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання наступних каналів звязку: на офіційному сайті банку, розміщення інформації у відділеннях банку; підпис необхідних документів у відділеннях банку (підпункти 1.1.6.2.1, 1.1.6.2.2 пункту 1.1.6.2).

Позичальник зобовязаний, зокрема, отримувати виписки про стан карткового рахунку та про проведені операції по картрахунках (п.2.1.1.5.3); при не згоді зі змінами Правил та/або тарифами банку звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що утворилась перед банком (п.2.1.1.5.4); погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за користування кредитом та по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах цього договору (п.2.1.1.5.5).

Отже, з огляду на умови даного договору, вбачаються ознаки змінюваної процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення клієнта про підвищення тарифів, а ОСОБА_2 у свою чергу, підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, користувалася кредитним лімітом, а відтак, погодилася з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та порядком його зміни у порядку встановленому Умовами і Правилами надання банківських послуг. Крім того, як слідує із заяви ОСОБА_2 про надання кредиту фактично між нею та банком було укладено договір приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач своїм підписом підтвердила, що вона була ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, погодилась з ними та була згодна отримати кредит у виді кредитного ліміту на кредитну картку саме за таких умов, а також, що вона зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами та змінами тарифів банку на сайті Приватбанку.

Позивачем надані суду Накази Дирекції банку №СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року про зміну тарифів банку у звязку із зміною ринкової ситуації, а саме - збільшення процентної щомісячної ставки до 2,9% щомісячно ( 34,80% річних) з 01 жовтня 2014 року для клієнтів «Приватбанку» та №СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року про зміну тарифів банку у звязку із зміною ринкової ситуації, а саме - збільшення процентної щомісячної ставки до 3,6 % щомісячно (43,2% річних) з 01 квітня 2015 року для клієнтів «Приватбанку» ( а.с. 67-75, 128-132).

Як вбачається зі справі у відповідності до даних наказів з 01 вересня 2014 року відповідачу до сплати нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з нової процентної ставки 34,80% річних (2,9х12), а з 01 квітня 2015 року за ставкою 43,2% річних (3,6х12), що вбачається з розрахунку заборгованості, згідно якого розмір заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 31 травня 2016 року становить 33 884 грн. 76 коп.. (а.с.4-5).

Згідно даних наказів вбачається, що клієнти повідомляються про зміну розміру відсотків шляхом актуалізації інформації про тарифи по карті «Універсальна» на зовнішньому сайті Приватбанку та прес-релізу для зовнішнього сайту про зміну відсоткової ставки по карткам.

Банк виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував відповідача ОСОБА_2 про зміну відсотків по кредиту. SMS повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитом на номер клієнта відправлялися завчасно, про що свідчать копії витягів про відправлення від 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року, які були надані позивачем в суді апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи, що сторони погодили умови договору про зміну процентної ставки, обовязок позичальника отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам, виходячи з того, що відповідач після підвищення процентної ставки продовжувала користуватись кредитом та частково погашала заборгованість, протягом 7 днів після підвищення тарифів не предявляла вимоги щодо незгоди з ними та розірвання кредитного договору, вбачається, що банк дотримався умов щодо підвищення процентної ставки.

Крім того, у справі відсутні будь-які дані про те, що відповідач не погодилась з діями банку щодо зміни процентної ставки, оскаржувала ці дії, що також свідчить про те, що вона погодилась зі зміною процентної ставки.

З огляду на наведене підстав вважати незаконним нарахування позивачем процентів за користування кредитом відповідачу за підвищеною ставкою у справі не вбачається. Тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 33 884 грн. 76 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та помилково дійшов до висновку про недоведеність правомірності підвищення процентної ставки за користування кредитом та зменшення розміру заборгованості по процентам за користування кредитом до 10 808 грн. 16 коп. При цьому, будь-якого розрахунку, з якого виходив визначаючи саме такий розмір заборгованості, суд у рішенні не навів. Тоді як з розрахунку позивача заборгованість за весь період виходячи з 30% річних (2,5х12) складає 29 873 грн.

Що стосується пені та комісії, в суді апеляційної інстанції представник позивача уточнила, що заборгованість у розмірі 1900 грн., яка у розрахунках зазначена як «пеня та комісія», стосується заборгованості по пені.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до правовідносин, що склались між сторонами, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Так, згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», які на час проведення антитерористичної операції забороняють нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі місті Волноваха, де мешкає відповідач ОСОБА_2

З наданої виписки по рахунку вбачається нарахування пені у розмірі 1900 грн. за період з 30 листопада 2014 року, отже з огляду на положення наведеного Закону, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в цій частині.

З огляду на наведене, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо безпідставної відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою, а тому, відповідно до положень п.4 ст.309 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні: стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредиту у розмірі 14978 грн. 64 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 33 884 грн. 76 коп., 500 грн. штраф (фіксована частина), а всього 49 363 грн. 40 копійок. Рішення суду в частині відмови у задоволені позову про стягнення пені у розмірі 1900 грн. залишити без змін.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У звязку із зміною рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позову 1378 грн., за подачу апеляційної скарги 1515 грн. 80 коп. (а.с.1,94) пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 2699 грн. 62 коп. (1264,31грн.+1435,31грн.).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 16 грудня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 14 травня 2010 року 14978 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом; 33 884 грн. 76 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина), а всього 49 363 (сорок девять тисяч триста шістдесят три) грн.. 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» 2699 (дві тисячі шістсот девяноста девять) грн. 62 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

ОСОБА_4