Справа № 150/148/17 Провадження № 22-ц/772/2575/2017Головуючий в суді першої інстанції Цимбалюк Л. П.
Категорія 48Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки і піклування Чернівецької районної державної адміністрації вінницької області, про визначення місця поживання дітей та зазустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, -

встановила:

В березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Чернівецької районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебував з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2011 року, в якому народилися двоє дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На час звернення до суду з даним позовом, на розгляді в цьому ж суді перебувала справа за позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. У вересні 2016 року ОСОБА_2 виїхала до м. Києва. У догляді і вихованні дітей участі не бере, їхнім життям не цікавиться, коштів на їхнє утримання не надає. Соціальну допомогу, яку отримує на дітей, за цільовим призначенням не використовує. Натомість всі обов'язки по вихованню та догляду за дітьми він виконує добросовісно, може матеріально забезпечити дітей.

Враховуючи викладені обставини, просив визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком.

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей з матір'ю, посилаючись на те, що за час спільного проживання ОСОБА_2 останній матеріальної допомоги на утримання сім'ї не надавав, що змусило її переїхати до міста Києва для працевлаштування. В січні 2017 року вона була змушена залишити дітей у своєї баби, в будинку якої прописаний відповідач, оскільки в той час вона офіційно влаштовувалась на роботу. Коли в черговий раз вона приїхала до будинку своєї баби, відповідач-позивач ОСОБА_3 відмовився передати дітей матері для переїзду в м. Київ, і з того часу діти проживають з ОСОБА_2 11 липня 2017 року вона уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила своє прізвище на ОСОБА_2, офіційно працевлаштована та з лютого 2017 року має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1, створила належні умови для проживання дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 07 червня 2017 року. ОСОБА_2 не має самостійного доходу та з урахуванням віку дітей, їхнє місце проживання необхідно визначити з нею, що відповідає принципу, визначеному у ст. 6 Декларації прав дитини.

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 20 липня 2017 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Визначено місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнуто із ОСОБА_3 н корись держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову та визначити місце проживання дітей з матір'ю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд її задовольнити.

Позивач-відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9 проти апеляційної скарги заперечили, просили суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи - органу опіки і піклування Чернівецької райдержадміністрації, в судове засіданняне з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним ичном.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2011 року, про що виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області зроблено актовий запис №01 (а. с. 4).

У цьому шлюбі у сторін є малолітні діти: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 6) та донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 7).

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року (справа №150/682/16-ц (провадження по справі №2/150/17/17) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 11.05.2017 року (а.с. 61).

Відповідно до акта депутата Ірпінської міської ради Мельничука Б.О. від 31 травня 2017 року, ОСОБА_2 фактично три місяці проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с. 64).

З довідки про доходи ТОВ «ЕКО» від 11 травня 2017 року №1642 видно, що ОСОБА_2 з 11 січня 2017 року працює в ТОВ «ЕКО» продавцем продовольчих товарів в м. Ірпінь (а.с 63).

Відповідно до акта обстеження умов проживання отримувача допомоги при народженні дитини від 13 лютого 2017 року за адресою АДРЕСА_2, в зазначеному будинку проживають ОСОБА_3 - позивач-відповідач у цій справі, ІНФОРМАЦІЯ_7, діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_11; виховання і забезпечення дітей здійснює батько ОСОБА_3, мати з дітьми та чоловіком не проживає, забрала картку для виплат державної допомоги, коштів на утримання дітей не надає (а.с. 9-11).

Рішенням №2 комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації тимчасово призупинено виплати одноразової допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, з підстав що вона забрала банківські картки на отримання допомоги та виїхала до м. Києва, кошти на утримання дітей не надає, участі у вихованні та розвитку дітей не бере, що підтверджується витягом з протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації від 17 лютого 2017 року (а.с. 5).

Комісією в складі медсестри Березівської АЗПСМ ОСОБА_15 та фахівця з соціальної роботи Чернівецького районного ЦСССДМ ОСОБА_16 здійснено обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї ОСОБА_3, про що складено акт від 13 лютого 2017 року. Відповідно до акта ОСОБА_3 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_2, на момент обстеження перебував у шлюбі із ОСОБА_2, яка на той час разом із сім'єю не проживала, батько сам виховував дітей. Діти забезпечені всім необхідним, житлові умови сім'ї задовільні. ОСОБА_3, офіційно не працював, мав тимчасові заробітки (а.с. 8).

06 липня 2017 року ОСОБА_2 зверталася до Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації з підстав, що ОСОБА_3 не дозволяє бачитися з дітьми, за результатами розгляду звернення запропоновано звернутися до поліції (а.с. 75).

Згідно з висновком начальника СПРПП №1 Чернівецького відділення Могилів-Подільського відділу ГУНП у Вінницькій області Кушніра В.О. від 09 липня 2017 року розгляд повідомлення ОСОБА_2 про те, що її чоловік не дозволяє бачитися з дітьми припинено, а факти викладені в ньому, визнано такими, що не знайшли свого підтвердження (а.с. 76).

Згідно з довідкою виконкому Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 03 липня 2017 року № 230 ОСОБА_2, 1993 року народження, зареєстрована в АДРЕСА_2, але за місцем реєстрації не проживає, малолітніх дітей не доглядає.

ОСОБА_3, 1986 року народження, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2, на його утриманні перебувають діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, отримує самостійний дохід від розпилу дерев, рубки дров пічного опалення в приватних будинках, що підтверджується довідками виконкому Березівської сільської ради від 03.07.2017 року №229, №231, від 19.07.2017 року №992 (а.с. 113-114, 117).

Згідно з довідкою управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області №404 від 03.07.2017 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні дитини з 01.03.2017 року по 30.11.2018 року в розмірі 860 грн. та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям 01.05.2017 року по 31.10.2017 року в розмірі 2029, 52 грн. (а.с. 118).

11 липня 2017 року відповідач-позивач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, про що Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області вчинено актовий запис №301 (а.с. 68). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2.

За повідомленням від 26 липня 2017 року сільського голови Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області 24 липня 2017 року з батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сільським головою в присутності соціального фахівця ОСОБА_16 проведено профілактичну бесіду, в ході якої з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовлено, що матір буде мати можливість проводити час з дітьми з 11.00 до 13.00 через день до 01.08.2017 року (а.с. 99).

Відповідно до довідки Чернівецької лікарні планового лікування №528 від 26 липня 2017 року ОСОБА_5 перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря-хірурга з 26 липня 2017 року з діагнозом Фімоз ІІ ступеня, призначено оперативне лікування на 28 липня 2017 року (а.с. 106).

27 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації з підстав, що ОСОБА_2 з його дозволу взяла сина ОСОБА_5 для придбання речей, проте дитину не повернула і на телефонні дзвінки не відповідає (а.с 100).

На даний час син ОСОБА_5 перебуває з ОСОБА_2, що не заперечується сторонами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

Відповідно до консультативного висновку педіатра Медичного центру «СантаЛен» (вул. Соборна, 118/19 м. Ірпінь) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено діагноз гострий риніт, супутній діагноз: затримка мовленєвого розвитку, фімоз, АХПЛШ , рекомендовані обстеження та консультації спеціалістів: невролога, хірурга, функціональні: ехокардіографія (а.с. 103, 105).

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_3 прийнятий на роботу до ФП «Зелений Клин» робітником з 01 серпня 2017 року (а.с. 109).

За інформацією Служби у справах дітей Чернівецької райдержадміністрації від 25 жовтня 2017 року №1-10-161, наданого до суду апеляційної інстанції з серпня 2017 року по даний час ОСОБА_2, яка є відповідачем та позивачем за зустрічним позовом, проживає в АДРЕСА_3 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_19 без реєстрації. 02 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до служби у справах дітей з проханням провести обстеження умов проживання сина за місцем проживання ОСОБА_2 03 жовтня 2017 року комісія у складі директора Чернівецького районного центру для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_20, фахівця із соціальної роботи с. Березівка ОСОБА_16 начальника служби у справах дітей райдержадміністрації ОСОБА_21 відвідала місце проживання малолітнього ОСОБА_5, проте обстежити умови проживання малолітньої дитини не виявилося можливим, оскільки членів комісії до будинку не впустили.

В судовому засіданні ОСОБА_2 ці обставини підтвердила, пояснивши, що не дозволила обстежити умови проживання дитини, оскільки на той момент сина ОСОБА_5 вдома не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 5 СК України встановлено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ч.5 ст.150 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №78 9 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенціїї ООН).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 6 Декларації прав дитини закріплено принцип, згідно з яким дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Європейський Суд у своїй практиці неодноразово повторював, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Суд також підкреслив, що батьки в принципі повинні мати рівні права в спорах про утримання дітей, і не приймає ніяких презумпцій, заснованих на залежності від статі одного з батьків.

Суди не повинні зменшувати рамки своєї оцінки та обмежуватися встановленням відсутності «виняткових обставин» та відмовлятися від вивчення подальших обставин, які є визначальними для того, щоб забезпечити найкращі інтереси дитини.

Європейський Суд у рішенні «М.С. проти України» (заява № 2091/13, набуло статусу остаточного 11.10.2017 року) повторив свої загальні принципи щодо того, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 76).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов'язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини

Матеріалами справи підтверджено, що малолітні діти перебувають на утриманні ОСОБА_3, з яким і проживають, батьком забезпечено належні умови проживання дітей, які мають все необхідне для їх нормального розвитку, діти доглянуті, відповідають фізичному розвитку, вчасно з'являються до лікарні для щеплення, малолітня ОСОБА_6 відвідує дитячий садок, що крім показів свідків підтверджено довідками, виданими Березівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, адміністрацією Березівського дошкільного навчального закладу «Берізка» с. Березівка Чернівецького району Вінницької області, виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 03.07.2017 року, №229.

Судом було враховано, що мати ОСОБА_2 залишила малолітніх дітей, віком 2 роки і 8 місяців ті 1 рік і 2 місяці, з її слів на догляд її матері, тоді як фактично догляд за дітьми здійснював батько ОСОБА_3, що свідчить про легковажне і безвідповідальне ставлення відповідача-позивача до своїх обов'язків, зважаючи на вразливий вік дітей, які якнайбільше потребують піклування та догляду.

Водночас батько зміг забезпечити повноцінний догляд малолітнім дітям.

Те, що ОСОБА_2 не здійснювала виховання та догляд за малолітніми дітьми з лютого 2017 року було також підтверджено показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, які є бабою та дідом відповідача-позивача ОСОБА_2, а також свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23

Також судом звернуто увагу, що ОСОБА_3 забезпечений житлом, в якому він зареєстрований, та яке належить на праві власності ОСОБА_12

Натомість ОСОБА_2 не було доведено, що остання має певне постійне місце проживання, оскільки згідно з актом обстеження умов проживання від 21 серпня 2017 року проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 в будинку, який належить матері її чоловіка ОСОБА_7, а за інформацією Служби у справах дітей Чернівецької райдержадміністрації з серпня 2017 року по даний час проживає разом зі своєю матір'ю в АДРЕСА_3.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що судом першої інстанції не надано оцінки свідченням її чоловіка ОСОБА_7, який зазначив, що в літній період вони проживають в м. Ірпіні, а на зимовий період планують переїхати до м. Києва в його квартиру.

Водночас умови проживання ні по АДРЕСА_3, ні в м. Києві обстежені не були.

Така непевність і нестабільність щодо майбутнього місця проживання малолітніх дітей не дозволяє дійти висновку про те, що останнім будуть забезпечені належні та безпечні умови проживання, а також стабільність щоденного життя.

Враховуючи всі вищевикладені обставини та виходячи з інтересів дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_3, та відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_24

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 292, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: