Справа № 265/7863/17
Провадження № 2/265/1997/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Єфрємовій О.В.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням,

треті особи: ЖКП «Азовжитлокомплекс»,

Служба по справам дітей Лівобережного району Маріупольської

міської ради, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи: ЖКП «Азовжитлокомплекс», Служба по справам дітей Лівобережного району Маріупольської міської ради. В обґрунтування позовних вимог посилалась на ті обставини, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі з 2009 року зареєстровані її син ОСОБА_7, невістка ОСОБА_5, та онук ОСОБА_6, відповідачі по справі. В період з 2009 року по 2015 рік відповідачі проживали в квартирі, користувалися нею, та сплачували комунальні послуги. На початку 2015 року, її син разом зі своєю родиною (невісткою та сином) виїхали за межі України на постійне місце проживанні до Російської Федерації, де і проживають на даний час. Повертатися в Україну вони не бажають. Ніякого майна відповідачів квартирі не має. Відповідачі приховують місце їх фактичного проживання в Російській Федерації. Спілкуються тільки по телефону. Добровільно знятися з реєстрації не бажають. Комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні майна не приймають. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідачі втратили право користування квартирою 39 будинку 46 по бульвару Морському в місті Маріуполі, просить визнати їх такими.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідачі до суду не прибули, судові повістки надсилались за зареєстрованою адресою їх проживання, та повернулися до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Представник третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» - ОСОБА_8 не заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи Служби по справам дітей Лівобережного району Маріупольської міської ради ОСОБА_2 вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 за умови захисту інтересів малолітнього ОСОБА_4Є

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3М, є власником квартири АДРЕСА_2 ( Комсомольському) в Лівобережному районі міста Маріуполя, що підтверджується договором купівлі продажу від 30 вересня 2009 року, завіреного Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9, витягом з Державного реєстру правочинів № 7781011 від 30 вересня 2009 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 24026008 від 2 жовтня 2009 року. ( а.с.5,6,7)

Відповідно до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з положеннями ст. ст.319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном.

Згідно копії особового рахунку № 101839 від 11 вересня 2017 року в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 зареєстровані: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, невістка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розьяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже в аспекті ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

З акту, складеного 7 листопада 2017 року представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс» ОСОБА_11М, та ОСОБА_12М, зі слів сусідів з квартир № 41 та ; 42 будинку 46 по бульвару Морському в місті Маріуполі ОСОБА_13Н, та ОСОБА_14, вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_4, не проживають в зазначеній квартирі більше двох років.

( а.с.10)

Відповідачі у судове засідання не зявилися, тим самим не побажавши реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування відсутності підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки.

Також позивачкою ОСОБА_3, на підтвердження проживання відповідачів за межами України, було надано характеристику з середньо освітньої школи № 46 Адміністрації муніципальної освіти міста Краснодара Російської Федерації, на учня ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7. Зазначена характеристика завірена печаткою школи та підписами класного керівника і директора. ( а.с.43)

Також позивачкою було надано копію та оригінал заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діє від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_6 про надання згоди на зняття з реєстрації за адресою : АДРЕСА_3. Зазначена заява завірена 22 вересня 2017 року нотаріусом Краснодарського нотаріального округу Російської федерації, однак не легалізована в Україні, а тому не має юридичного значення. ( а.с.42)

При цьому зазначені докази підтверджують факт знаходження відповідачів за межами України а саме в Російській Федерації, де в них є місце проживання, де забезпечене право на освіту малолітньому ОСОБА_6, а також підтверджують наміри знятися з реєстрації.

Отже, враховуючи, що відповідачі понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням а саме квартирою 39 будинку 46 по бульвару Морському в місті Маріуполі.

На підставі ст.ст. 317, 321, 319, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76,81, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: ЖКП «Азовжитлокомплекс», Служба по справам дітей Лівобережного району Маріупольської міської ради - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою 39 будинку 46 по бульвару Морському в Лівобережному районі міста Маріуполя Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення було складено та підписано 2 січня 2018 року.

Суддя ______________________ Шиян В.В.