Справа № 462/935/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 квітня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися житловими приміщеннями за адресою: м. Львів, вул. Загородня, 24/власний; зобовязати відповідні органи зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є співвласником житлового будинку по вул Загородній, 24 у м. Львові. В данному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_4Я колишня дружина позивача та ОСОБА_3 донька. Однак відповідачі не проживають в будинку з 2000 р., що підтверджується актами ЛКП «Левандівка» без поважних причин, не сплачують комунальних платежів, особисті речі відповідачів в даному будинку відсутні. Крім того, позивачу невідоме адреса теперішнього місцяпроживання відповідачів. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, просить такий задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, що стверджується оголошенням в газеті «Львівська пошта» №24 (1934) від 30 березня 2017 р., заперечень на позовну заяву відповідачами в суд подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їхньої участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 169, 224 ЦПК України приходить до переконання про можливість заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 3/10 частини житлового будинку по вул. Загородня, 24 у м. Львові, що стверджується копією договору купівлі-продажу від 28.09.1990 р./а.с.4-5/

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки, виданої ЛКП «Левандівка» в будинку № 24 по вул. Загородня у м. Львові, прописані позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3І./а.с.3/.

З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що зроблено актовий запис №14 від 17.01.2002 р./а.с.7/

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт відсутності відповідачів у спірному житловому будинку понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, а саме з 2000 року, стверджується актами ЛКП «Левандівка» від 11 січня 2016 року, 10 листопада 2016 року, 25 січня 2017 року, які містяться в матеріалах справи./а.с.8,9,10/

Відтак, з аналізу наявних матеріалів справи слідує, що відповідачі понад 1 рік, а саме з 2000 року не проживають у спірній квартирі без поважних причин, не надали суду відповідних доказів того, що позивач або інші особи, що проживають в спірному будинку, чинили їм перешкоди в користуванні спірним житлом, та докази того, що вони цікавилися спірним житлом та несли витрати з його утримання за себе, добровільно знятись із реєстрації відповідачі не бажають, чим створюють перешкоди позивачу у здійсненні свого конституційного права власності на спірне житло, яким він вправі володіти, користуватися і розпоряджатися на власний розсуд, а тому відповідачів, слід визнати такими, що втратили право користування житловим будинком.

Разом з тим, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Відтак, підставою зняття особи з місця реєстрації є, серед іншого, рішення суду, а, отже, додаткового правового вирішення позовна вимога в цій частині не потребує.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 405 Цивільного кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою м. Львів, вул. Загородня, 24/власний.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Постигач О.Б.