Справа № 742/78/17 Провадження № 22-ц/795/841/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Зарічна Л. А. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2
при секретарі:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, третя особа ОСОБА_8,

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2017 року відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 у задоволенні позову. Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вантажний автомобіль MAN L 2000, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1/8-Б, квартира 1/13, застосовані згідно ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на їх користь в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 596 986,18 грн. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_7 на їх користь по 300 000 грн. кожному в рахунок відшкодування завданої їм моральної шкоди, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

За доводами заявників, ОСОБА_8, який безпосередньо керував транспортним засобом, та з вини якого завдано шкоду, перевозив вантаж на автомобілі і за замовлення ОСОБА_7, який є фізичною особою -підприємцем, основним видом діяльності якого є діяльність автомобільного вантажного транспорту, тобто ОСОБА_8 фактично виконував обовязки найманого працівника або підрядника, а тому на підставі ст.1172 ЦК України відповідальність за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду має нести законний володілець ОСОБА_7

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд вважає можливим розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано доказів перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах із ОСОБА_7, а вимог до безпосередньо винної у ДТП особи заявлено не було. Також суд, відповідно до вимог ст.154 ЦПК України, скасував заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вантажний автомобіль MANL 2000, д.н.з. АА 9707 KE, власником якого є ОСОБА_7, застосовані згідно ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 січня 2017 року.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає зібраним у справі доказам і нормам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що 29 грудня 2015 року близько 08 години 30 хвилин, ОСОБА_8 керуючи автомобілем НОМЕР_3 та рухаючись проїзною частиною вул. Чернігівська с. Сухополова Прилуцького району Чернігівської області, проявив неуважність, не встежив та не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу, внаслідок чого не впорався із керуванням та передньою частиною автомобіля здійснив наїзд на малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебувала в санчатах та рухалася разом з матірю по проїзній частині в попутному напрямку, чим допустив порушення вимог п.п.2.3 б, 12.1,12.3 Правил дорожнього руху, що знаходяться у прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №162 від 18.04.2016 року малолітня ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі багато уламкового перелому кісток основи та склепіння черепа, кісток обличчя, забою головного мозку важкого ступеня, лівобічної субдуральної гематоми, субарахноїдального крововиливу, гематоми лівої очної ділянки, чисельних саден обличчя, закритої травми грудної клітки у формі забою легень, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду від 22 травня 2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ст.286 ч.2 КК України та застосовано покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом зі звільненням засудженого від відбування покарання зі встановленням іспитового строку терміном на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 є фізичною особою підприємцем, видом господарської діяльності якого є діяльність автомобільного вантажного транспорту (а.с.118,119).

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у м. Києві, виданої фізичній особі підприємцю ОСОБА_7, згідно бази даних ІС «Податковий блок» наймані працівники за період 2013 2017 р.р. відсутні (а.с.88).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6, суд першої інстанції дійшов вірного та ґрунтовного висновку, що позивачами не надано доказів того, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_8, який безпосередньо керував транспортним засобом «MAN моделі L 2000», д.н.з. АА 9707 KE, перебував у трудових (службових) відносинах із ОСОБА_7 і матеріали справи таких доказів не містять, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову на підставі ст.1172 ЦК України.

Доводи заявників, що ОСОБА_8 фактично виконував обовязки найманого працівника або підрядника апеляційний суд відхиляє, оскільки умовами покладення відповідальності за завдану працівником шкоду згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України є доведеність перебування останнього у трудових відносинах та виконання особою, яка визнана винною, під час вчинення ДТП трудових обовязків.

Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: