РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/355/17

Провадження № 2/700/224/17

09 листопада 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу ГУ Держгеокадастру в Лисянському районі Черкаської області, Рубаномостівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку,

УСТАНОВИВ:

Передставник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділу ГУ Держгеокадастру в Лисянському районі Черкаської області, Рубаномостівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач вказує, що 15 січня 2002 року померла його баба ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3.17 га, що знаходиться в адміністративних межах Рубаномостівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області.

Спадкоємцем за заповітом після смерті баби була дочка померлої: ОСОБА_4 відповідно до заповіту від 04.01.2002 року.

20.06.2009 року померла ОСОБА_4, мати позивача.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами та все майно, яке належало їй на день смерті.

Все своє майно померла заповіла на користь сина ОСОБА_1.

Спадкоємцем першої черги за заповітом є позивач, який фактично прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини однак, йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, аргументуючи тим, що на підставі рішення Лисянського районного суду від 24 грудня 2005 року, відповідно до змін, зареєстрованих 15 вересня 2005 року Лисянською РДА Черкаської області йому було передано право на земельну частку (пай) за сертифікатом серії ЧР № 0337603. Звернувшись до відділу Держгеокадастру в Лисянському районі у квітні 2016 року про виділ земельної ділянки в натурі, йому повідомили, що відповідно до сертифікату, що видавався жительці с. Рубаний Міст ОСОБА_3 виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку. Однак рішення суду, згідно з яким позивач отримав право на земельну частку (пай) по даному сертифікату у них відсутнє. Перереєструвати Державний акт на нього вони не мають права. 06.07.2016 року позивач листом звернувся до Лисянського районного суду про видачу вказаного рішення, однак позивачу було повідомленено, що справа за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку судом не розглядалася. У звязку із відсутністю даного рішення суду, позивач немає підстав для реєстрації земельної ділянки. Більше того, він з 2006 р. по 2012 р. від МПП «Престиж», а з 2013 р. по 2015 р. від фермерського господарства «ПрестижАгролюкс» отримував орендну плату за використання даної земельної ділянки.

Отже, позивач прийняв спадщину шляхом фактичних дій, вступив в управління та володіння спадковим майном, але не оформив права на спадщину, так як вважав, що право на земельну частку (пай) до нього перейшло за рішенням суду.

Тому позивач вимушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, що залишилась після смерті ОСОБА_3.

В судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі.

Відповідач представник Рубаномостівської сільської ради Лисянського району Черкаської області в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідач представник відділу Держгеокадастру в Лисянському районі Черкаської області в судове засідання не зявився. У письмових запереченнях на позов, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв»язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Так, встановлено, що 15 січня 2002 року померла баба позивача ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть 1-СР № 179975 від 18.01.2002 р). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3.17 га, що знаходиться в адміністративних межах Рубаномостівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, відповідно до сертифіката серії ЧР № 0337603 на право на земельну частку (пай), який вона отримала на підставі рішення Лисянської РДА від 17.11.1997 р. № 482, будучи членом КСП ім. Жукова.

Спадкоємцем за заповітом після смерті баби була дочка померлої: ОСОБА_4 відповідно до заповіту від 04.01.2002 року, яка фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном.

20.06.2009 року померла мати позивача ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть 1-СР № 112596 від 22.06.2009 р.).

Відповідно до довідки Рубаномостівської сільської ради № 193, ОСОБА_4 була постійною жителькою села, доглядала і похоронила за власні кошти ОСОБА_3, до дня смерті постійно проживала з позивачем.

Так як ОСОБА_4 була єдиним спадкоємцем після смерті матері і фактично вступила в управління або володіння спадковим майно, то в порядку ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року прийняла спадщину.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами та все майно, яке належало їй на день смерті.

Все своє майно померла заповіла на користь сина ОСОБА_1. Він прийняв спадщину після смерті матері відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Рубаномостівської сільської ради № 192.

Судом встановлено, що відділом Дергеокадастру у Черкаській області на виконання листа Лисянського районного суду Черкаської області від 25.07.2017 року було надійслано копію державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім"я ОСОБА_3 серії ЧР №054632.

Спадкоємцем за заповітом є позивач, який фактично прийняв спадщину, шляхом фактичних дій, вступив в управління та володіння спадковим майном, але не оформив права на спадщину, так як вважав, що право на земельну частку (пай) до нього перейшло за рішенням суду.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово отримував орендну плату від підприємства за використання земельної ділянки.

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину, так як він вступив в управління і володіння спадковим майном, але свої спадкові права на спадкове майно належним чином не оформив, тому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, що залишилась після смерті ОСОБА_3.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача, що у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлення прав на спадкове майно в позасудовому порядку є неможливим.

На підставі ст.1276 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як передбачено статтею 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вищевикладені докази, суд дійшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на земельну частку (пай), що залишилась після смерті ОСОБА_3, яка померла 15.01.2002 року.

Керуючись ст. 392, 1268,1270 , 1296 ЦК України, ст. 5, 10, 11, 57, 58, 60, 107, 212, 213, 214, 215 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу ГУ Держгеокадастру в Лисянському районі Черкаської області, Рубаномостівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платників податків- право власності на земельну ділянку, площею 3.17 га, що знаходиться в адміністративних межах Рубаномостівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, яка належала ОСОБА_3, на підставі державного акта серії ЧР №054632.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Г.М.Яценко