Провадження №: 2/752/4111/17
14.12.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Український страховий дім», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
31.05.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди до ПрАТ «Український страховий дім» та ОСОБА_2
Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ПрАТ «Український страховий дім», про дату, час та місце судового засідання, повідомлялася за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання.
Відповідач ОСОБА_2, про дату, час та місце судового засідання, повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судову повістку з повідомленням про судове засідання, призначене на 14.12.2017 року повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачів, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02.06.2014 року в м. Києві на перехресті вулиці Амурської та вулиці Сумської мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2
Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, що підтверджується постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2014 року (а.с. 10-11).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до наряду-замовлення №105 від 27.10.2014 року вартість замовленого ОСОБА_1 відновлювального ремонту автомобіля «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1, у ФОП ОСОБА_6 склала 43 503, 63 грн., із них вартість виконаних робіт - 12 570, 00 грн., вартість встановлених запчастин 23 683, 02 грн., податок на додану вартість - 7 250, 60 грн. (а.с.37).
Судом також встановлено, що ФОП ОСОБА_6 21.11.2014 року було завершено виконання замовлених ОСОБА_1 ремонтних робіт автомобіля «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1, а ОСОБА_1.28.10.2014 року сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_6 43 503, 63 грн. на підставі наряд-заказу від 27.10.2014 року 9а.с.38,39).
За правилами ст. ст. 1187, 1194 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухонебезпечних і вогненебезпечних, та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Звертаючись до суду з позовом, позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_2 у ПрАТ «Український страховий дім», однак останнє на її заяву від 03.06.2014 року не здійснило виплату страхового відшкодування, встановити місцезнаходження страховика позбавлена можливості, а тому просить відшкодувати завдану їй шкоду за рахунок відповідача ОСОБА_2, яким безпосередньо було завдано їй шкоду.
Позовні вимоги до залученого відповідача ПрАТ «Український страховий дім» фактично і не заявлено позивачем.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.
Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його або третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.
За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.
Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
На підставі викладеного вище, слід зазначити, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що завдана позивачу ОСОБА_1 майнова шкода у розмірі 43 503, 63 грн., має бути відшкодована саме ОСОБА_2 на задоволення позовних вимог останньої.
Судові витрати, понесені позивачем у частині сплати судового збору в розмірі 640, 00 грн. та витрат на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 328, 40 грн. необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 12, 14, 509, 511, 999, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 147, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (невідомий рік народження, індивідуальний податковий номер невідомий) на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 43 503, 63 грн., судові витрати по оплаті послуг експерта- оцінювача у розмірі 1 328, 40 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 45 472 (сорок п»ять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 03 коп.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк, на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Плахотнюк К.Г.