РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідачів адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 комунального підприємства «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області, Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, Василівського районного управління юстиції ГУЮ у Запорізькій області, про визнання довіреності недійсною, визнання договору дарування недійсним, суд,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання довіреності недійсною, визнання договору дарування недійсним. У позовній заяві зазначено, що позивач по справі є сином ОСОБА_7, яка померла 26 червня 2009 року у віці 41 рік від раку молочної залози. На момент смерті матері, ОСОБА_1 був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем, а тому фактично прийняв спадщину. Однак, у липні 2015 року йому стало відомо, що мати за місяць до своєї смерті зробила довіреність на дядька позивача ОСОБА_4, який від імені ОСОБА_7 подарував будинок братові позивача ОСОБА_3 Про даний факт позивачеві стало відомо з позовної заяви, яка розглядалась Василівським районним судом Запорізької області про визнання ОСОБА_1 втратившим право користування житловим приміщенням. ОСОБА_7 склала довіреність на дому за місяць до смерті в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, адже вона приймала ліки, зокрема трамадол, від яких можливі побічні дії: нудота і запаморочення, головний біль і сплутаність свідомості, серцево-судинні порушення (посилене серцебиття, тахікардія, постуральна гіпотензія або серцева судинна недостатність), рухова слабкість, втрата апетиту, затьмарений зір, алергічні реакції. Крім того, психічні побічні ефекти, супутні застосуванню трамадолу, розрізняються за тяжкістю і тривалістю і залежать від індивідуальної чутливості пацієнта і тривалості терапії. Серед цих ефектів зміни настрою (звичайно ейфорія, пригнічений настрій), зміни активності (звичайно пригніченість, іноді підвищена активність) і зміни когнітивної і сенсорної функцій (здібності до ухвалення рішень, порушення сприйняття). Мати позивача хворіла на рак молочної залози з 2004 року, а останні шість місяців перед смертю вона почувала себе дуже погано, була під постійним наглядом онколога, за два місяці до смерті вона зовсім була не ходячою, появились пролежні, вона відчувала сильні болі. Позивач ОСОБА_1 вважає, що на час складання довіреності його мати була тяжко хворою людиною, приймала сильнодіючі обезболюючі препарати, а тому не могла у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, чим і скористався ОСОБА_3. В останні місяці свого життя у неї почастішали випадки не сприйняття дійсних подій внаслідок вживання ліків, тому не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними так як була в депресивному стані з психічними розладами після прийняття ліків. Позивач вважає, що його мати не вчиняла дій спрямованих на виникнення у ОСОБА_4 повноважень на представництво її інтересів, а тому довіреність від 06 травня 2009 року, що посвідчена приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №965 - є недійсною, так само як і всі наступні правочини з вищевказаним житловим будинком. Отже, договір дарування житлового будинку від 07 травня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 був укладений на підставі недійсної довіреності. Запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок №96 по вулиці Шкільна в с. Орлянське Василівського району Запорізької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати недійсною довіреність від 06 травня 2009 року, що посвідчена приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №965; визнати недійсними договір дарування від 07 травня 2009 року житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 96 с. Орлянське Василівського району Запорізької області, посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 та зареєстрованим в реєстрі правочинів за № 978; скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок №96 по вулиці Шкільна в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити за підставами, що викладені у письмовій формі. Крім того, суду пояснив, що про договір дарування йому достовірно стало відомо лише у липні 2015 року, після звернення ОСОБА_3 з позовом до суду про визнання його таким, що втратив право користування спірним будинком. Після чого він звернувся з позовом до суду.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечує та суду пояснив, що позивачем пропущено встановлені законом строки позовної давності, в межах яких має право звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Зазначені обставини є підставою для відмови в позові. Просить застосувати строки давності. Крім того, суду пояснив, що його брат ОСОБА_1 не допомагав матері після її захворювання. Постійно знаходився та піклувався про матір він, тобто ОСОБА_3 Тому ОСОБА_7 виявила бажання подарувати житловий будинок йому. Довіреність була надана ОСОБА_4, який від імені матері подарував будинок ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечує та суду пояснив, що ОСОБА_7 надала йому довіреність і виконуючи волю ОСОБА_7 він подарував будинок її сину ОСОБА_7 Тому у задоволенні позову має бути відмовлено.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_5 вважає позовні вимоги необґрунтованими, тому просить відмовити у задоволенні позову. Позивач пропустив строк позовної давності. Крім того, посмертна судова психіатрична експертиза проведена з порушеннями. На час вчинення правочину ОСОБА_7 правильно розуміла значення своїх дій та могла ними керувати.

Представник третьої особи ОСОБА_6 комунального підприємства «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить вирішити на розсуд суду.

Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Василівського районного управління юстиції ГУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, суду показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 її онуки, ОСОБА_4 її син, померла ОСОБА_7 її донька. У травні 2009 року приблизно о 11:00 годині вона поїхала до своєї доньки в с. Орлянське Василівського району, яка була у дуже поганому стані, у неї був рак молочної залози. Її зустрів ОСОБА_3 Була свідком того, що приїхала нотаріус. ОСОБА_3 сказав їй щоб вона не заходила до хати, тому їй невідомо, що саме сказав нотаріус. Її донька приймала в уколах сильнодіюче знеболювальне. В той же день ОСОБА_9 поїхала додому.

Свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, суду показала, що сторони по справі знає, оскільки, товаришувала з померлою ОСОБА_7 Їй відомо, що коли ОСОБА_7 розлучилася зі своїм чоловіком, вона залишилася проживати з сином ОСОБА_3 За нею доглядав тільки ОСОБА_3, старшого сина ОСОБА_11 бачила рідко. Померла ОСОБА_7 їй розповідала, що вона оформила дарування будинку на користь ОСОБА_3. На початку травня заходила до неї в гості, вона була рада, вони розмовляли. Їй відомо, що ОСОБА_7 виписувався трамадол, але ОСОБА_7 обходилась солпадеїном.

Свідок ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, суду показав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 його онуки, померла ОСОБА_7 його донька. ОСОБА_1 залишив матір, її доглядав ОСОБА_3 Може сказати, що відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були не дуже родинними, вони рідко зустрічалися.

Свідок ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, суду показала, що померла ОСОБА_7 її кума, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сини померлої, ОСОБА_4 знайомий, брат куми ОСОБА_7 Померла ОСОБА_7 на початку травня 2009 року під час телефонної розмови повідомила, що подарувала будинок сину ОСОБА_3 Бачилися з нею на день народження 14 червня 2009 року, вона розуміла значення своїх дій та могла ними керувати. У 2009 році ОСОБА_7 оформила довіреність на свого брата, а потім він від її імені оформив договір дарування.

Свідок ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5, суду показала, що сторони по справі знає. ОСОБА_7 їй розповідала, що оформлює будинок на сина ОСОБА_3, оскільки, він її доглядав. Померла розуміла значення своїх дій та могла ними керувати, всіх впізнавала. ОСОБА_7 казала, що повідомила старшому сину ОСОБА_1 про подарований будинок і він був незадоволений.

Свідок ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, суду повідомив, що позивач ОСОБА_3 його зять, в них добрі відносини. Батьки ОСОБА_3 повідомили, що подарували йому будинок. Старшому сину ОСОБА_1 купили машину. ОСОБА_7 померла у червні 2009 року, а дарування було в травні 2009 року. ОСОБА_1 знав про подарований будинок та дуже лаяв ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7, суду показала, що вона співмешканка ОСОБА_12, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знає як онуків ОСОБА_12 Може сказати, що про матір дбав лише ОСОБА_12. Коли ОСОБА_7 лежала в лікарні, то повідомила про те, що хоче подарувати будинок ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_8, суду показала, що ОСОБА_7 їй говорила про те, що вона оформила будинок на свого сина ОСОБА_18, у травні 2009 року приїжджав ОСОБА_1 на скандалив з цього приводу. Про її стан може сказати, що ОСОБА_7 всіх впізнавала та усвідомлювала значення своїх дій.

Свідок ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_9, суду показала, що ще до травня 2009 року ОСОБА_7 їй казала, що хоче подарувати будинок ОСОБА_3 Вона приходила до неї в гості, годувала її. ОСОБА_7 все розуміла та впізнавала її. Крім того, ОСОБА_7 казала, що ОСОБА_1 приїжджав та скандалив з нею з приводу дарування будинку.

Свідок ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_10, суду показав, що ОСОБА_1 знає по роботі, ОСОБА_3 знає як його брата, ОСОБА_4 не знає. Йому відомо, що мати ОСОБА_1 тяжко хворіла, була лежача. Вони по роботі їздили по Василівському районі, часто заїжджали до ОСОБА_7 Це був 2008-2009 рік. Не бачив щоб ОСОБА_7 ходила.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Згідно вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 26 червня 2009 року у віці 41 рік від раку молочної залози померла мати позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7.

На момент смерті матері позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем у Запорізькій області Василівському районі с. Орлянське вул. Шкільна б.96, а тому фактично прийняв у спадщину.

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 07 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі правочинів за №978, ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_7, на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 за №965 від 06 травня 2009 року, передав безоплатно у власність ОСОБА_3 належне їй на праві приватної власності домоволодіння за номером 96, що знаходиться по вул. Шкільна у с. Орлянське Василівського району Запорізької області.

Відповідно до висновків амбулаторної посмертної судової психіатричної експертизи №237 від 17 травня 2016 року, що отримана судом 18 липня 2016 року (т.1 а.с.219-228), комісія експертів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР встановила, що на час складання довіреності 06 травня 2009 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, виявляла ознаки психічного розладу у вигляді вираженого астенічного синдрому внаслідок ракової інтоксикації, викликаної раком правої молочної залози, ускладненого вираженим больовим та адінамічним синдромами. Лікарські препарати, що приймала підекспертна (трамадол), могли вплинути на вільне волевиявлення під час підписання довіреності. Однак, відповісти на питання, чи сформувався синдром залежності у підекспертної після прийняття лікарських препаратів до травня 2009 року та у травні 2009 року, неможливо у звязку з відсутністю у медичній документації листка прийому вказаних препаратів, та опису психічного стану підекспертної після їх прийому. Ступінь наявних порушень була така, що позбавляла ОСОБА_7 здатності на момент підписання довіреності 06 травня 2009 року і складання договору дарування по даній довіреності 07 травня 2009 року, розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Згідно із статтями 4 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до зазначених висновків судової експертизи, на момент підписання довіреності 06 травня 2009 року і складання договору дарування по даній довіреності 07 травня 2009 року, ОСОБА_7 не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Як встановлено частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_20 суду показали, що ОСОБА_7 страждала на тяжке захворювання, приймала лікування, що узгоджується з медичною документацією, наданою до суду. Відповідно до висновків амбулаторної посмертної судової психіатричної експертизи №237 від 17 травня 2016 року, на момент підписання довіреності 06 травня 2009 року і складання договору дарування по даній довіреності 07 травня 2009 року, ОСОБА_7 не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними. Показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_21, ОСОБА_22, що ОСОБА_7 заявляла про бажання подарувати належний їй будинок своєму сину ОСОБА_3, не суперечить висновку експертизи, що вона виявляла ознаки психічного розладу і ступінь наявних порушень була такою, що вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Судом не встановлено порушень при проведенні судової експертизи.

Станом на 06 травня 2009 року ОСОБА_3 не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому довіреність від 06 травня 2009 року, що посвідчена приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за № 965 - є недійсною, так само як і всі наступні правочини з вище вказаним житловим будинком.

Відповідно, договір дарування житлового будинку від 07 травня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 був укладений на підставі недійсної довіреності, тому також є недійсним.

Частиною першою статті 216 ЦК України, передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок № 96 по вулиці Шкільна в с. Орлянське Василівського району Запорізької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає скасуванню.

Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову у звязку із застосування строку позовної давності у відповідності до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Довіреність та Договір дарування вчинено у травні 2009 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про визнання недійсним Довіреності та Договору дарування у жовтні 2015 року.

На момент відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 26 червня 2009 року, її син ОСОБА_23 був зареєстрований у спірному будинку, не заявляв про відмову від спадщини, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину.

У липні 2015 року позивачеві ОСОБА_1 стало відомо, що 07 травня 2009 року, його мати ОСОБА_7, від імені якої діяв відповідач у справі ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 06 травня 2009 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу ОСОБА_8, подарувала житловий будинок ОСОБА_3 Про даний факт позивачеві стало відомо з позовної заяви, яка розглядалась Василівським районним судом Запорізької області, про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вказані обставини підтверджуються ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_24, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Таки чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 довідався про порушення свого права у липні 2015 року, а в жовтні 2015 року звернувся з позовом до суду.

Відповідачами та їх представником не надано суду переконливих доказів, що ОСОБА_1 будо відомо про спірний договір дарування до 2015 року.

Так свідки ОСОБА_15, ОСОБА_22 суду показали, що ОСОБА_1 було відомо про договір дарування та посилаються на те, що про це їм повідомляла незадовго до смерті ОСОБА_3 Суд визнає їх показання в цій частині показаннями з чужих слів, що неможливо перевірити, а тому суд оцінює критично.

Посилання відповідачів та їх представника на те, що ОСОБА_1 отримував довідки у Орлянській сільраді і таким чином, міг дізнатися про укладений договір дарування, спростовується відповіддю Орлянської сільської ради на запит адвоката ОСОБА_5 від 19 січня 2017 року №53, з якої вбачається, що Довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку, осіб, не містить відомостей про власника будинку. Що узгоджується з поясненнями позивача ОСОБА_1, який пояснив, що дійсно, звертався до Орлянської сільської ради щодо отримання вказаних Довідок у звязку з необхідністю оформлення субсидій. Він отримував необхідні довідки, які не містили інформації про власника будинку та підстав набуття права власності.

Керуючись ст.ст.10,11, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 210, 212 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсною довіреність від 06 травня 2009 року, що посвідчена приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за №965.

Визнати недійсним договір дарування від 07 травня 2009 року, житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна б.96 у с. Орлянське Василівського району Запорізької області, посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі правочинів за №978.

Скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок №96 по вул. Шкільна у с. Орлянське Василівського району Запорізької області, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Носик