Справа № 625/80/17
Провадження № 2-з/625/2/17
У Х В А Л А

Іменем України

12.04.2017 с.Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Лосєва Д.К.,

за участю секретаря - Калюжної Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селі Різуненкове заяву представника приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія», ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за його зустрічним позовом до, приватного сільськогосподарського підприємства«Кисівське», треті особи: відділ Держгеокадастру в Коломацькому районі Харківської області, сектор державної реєстрації Коломацької районної державної адміністрації Харківської області про визнання договорів оренди землі недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Коломацького районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ПСП «Кисівське» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ПСП «Лілія», треті особи: відділ Держгеокадастру в Коломацькому районі Харківської області, сектор державної реєстрації Коломацької районної державної адміністрації Харківської області про визнання договорів оренди землі недійсними.

Також, одночасно із поданням вищевказаного позову ПСП «Кисівське» подал заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом: встановлення заборони ПСП «Лілія» () та ОСОБА_2 використовувати земельну ділянку площею 6,2015 га, кадастровий номер :02:000:0085; встановлення заборони ПСП «Лілія» () та ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку площею 6,4016 га, кадастровий номер :02:000:0086; встановлення заборони ПСП «Лілія» () та ОСОБА_2 використовувати земельну ділянку площею 6,4204 га, кадастровий номер :02:000:0087.

Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 21 березня 2017 року заяву ПСП «Кисівське» про забезпечення позову задоволено і встановлено заборону ПСП «Лілія» () та ОСОБА_2 використовувати земельну ділянку площею 6,2015 га, кадастровий номер :02:000:0085, встановлено заборону ПСП «Лілія» () та ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку площею 6,4016 га, кадастровий номер :02:000:0086, а також встановлено заборону ПСП «Лілія» () та ОСОБА_2 використовувати земельну ділянку площею 6,4204 га, кадастровий номер :02:000:0087.

12 квітня 2017 року до канцелярії суду представником відповідачів за довіреністю ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства«Кисівське», треті особи: відділ Держгеокадастру в Коломацькому районі Харківської області, сектор державної реєстрації Коломацької районної державної адміністрації Харківської області про визнання договорів оренди землі недійсними.

Крім того, разом із зустрічною позовною заявою представник відповідачів за довіреністю ОСОБА_3 до канцелярії суду подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення зустрічного позову шляхом заборони приватному сільськогосподарському підприємству «Кисівське» (, юридична адреса: 63120, Харківська область, Коломацький район, село Дмитрівка, вулиця Дідоренка. 33), використовувати наступні земельні ділянки: 1) земельну ділянку площею 6,72015 га із кадастровим номером :02:000:0085, що належить ОСОБА_2; 2) земельну ділянку площею 6,4204 га із кадастровим номером :02:000:0087, що належить ОСОБА_2; 3) земельну ділянку площею 6,4015га із кадастровим номером :02:000:0086, що належить ОСОБА_1.

В обґрунтування зустрічного позову та заяви про його забезпечення представник позивачів за зустрічним позовом посилається на ті обставини, що ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 договори оренди належних їм земельних ділянок із ПСП «Кисівське» не укладалися і ними не підписувалися.

При цьому, аргументуючи заяву про забезпечення позову шляхом встановлення ПСП «Кисівське» заборони використання відповідних земельних ділянок, представник позивачів за зустрічним позовом зазначив, що на теперішній час спір щодо справжності і дійсності договорів оренди земельних ділянок, укладених у 2008 році між ПСП «Кисівське» та ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_2, не вирішений і невжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу за зустрічним позовом заборони використовувати відповідні земельні ділянки може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду та істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачів за зустрічним позовом.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів та інших матеріалів справи, суд приходить до висновку про недоцільність вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналіз змісту ст. 151 ЦПК України дає підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обовязком суду у разі якщо існують обставини, що можуть ускладнити виконання рішення в майбутньому.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача , а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача за зустрічним позовом.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачам за зустрічним позовом, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди іншим заінтересованим особам, в тому числі і відповідачу за зустрічним позовом.

Однією із підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Враховуючи ту обставину, що за первісним позовом ухвалою суду від 21 березня 2017 року вже вжито заходів забезпечення позову шляхом встановлення відповідачам за первісним позовом заборони використовувати відповідні земельні ділянки, встановлення заборони використання цих же земельних ділянок іншими особами, в тому числі і відповідачем за зустрічним позовом, в сезон весняних польових робіт може призвести до заподіяння шкоди всім учасникам спірних правовідносин, позаяк три земельні ділянки площами 6, 4016 га, 6, 4204 га та 6, 2015 га певний час ніким використовуватися не будуть і подальше їх використання за цільовим призначенням будь-якими користувачами (власниками) у 2017 році після минування сезону весняних польових робіт повністю унеможливиться, що в свою чергу призведе до значних втрат кожного учасника спірних правовідносин, в тому числі і власників земельних ділянок, які, за умови не використання їх земельних ділянок, у 2017 році можуть не отримати орендної плати.

З огляду на всі вище перелічені обставини, з метою максимального збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та мінімізації ризиків погіршення становища кожної із сторін, суд приходить до висновку про недоцільність задоволення заяви представника відповідачів за довіреністю ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 209-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія», ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити сторонам та третім особам у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. К. Лосєв