У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Приморська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що він є спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті діда ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкове майно після померлого діда складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок. Крім нього, спадкоємцем першої черги також є донька спадкодавця - ОСОБА_5, яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори та приховала від нотаріуса факт наявності інших спадкоємців. Він звертався до нотаріальної контори з питанням оформленням спадщини, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що він пропустив встановлений законодавством строк на прийняття спадщини. Вважав, що строк ним пропущено з поважних причин, а саме: він тривалий час знаходився у відрядженні за кордоном у Російській Федерації та Республіці Казахстан, повернувся до України 15 квітня 2014 року. Зазначав, що після повернення до України в квітні 2014 року, в період з 24 квітня 2014 року по 25 травня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні; після чого він тричі перебував на денному стаціонарі в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області.

З огляду на викладене, позивач просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду з підстав поважності причин викликаних хворобою.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина 2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У спадковій справі № 124/2014, заведеної 13 серпня 2014 року Приморською державною нотаріальною конторою, відомості про звернення ОСОБА_4 до нотаріальної контори про прийняття спадщини відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що позивач до нотаріальної контори не звертався та не подавав у встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини, та ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів поважності причин, які об'єктивно перешкоджали йому звернутися до нотаріальної контори із такою заявою, та правильно відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Маляренко А.В. Ступак О.В.