Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 2-2854/06 Головуючий у 1-й інстанції: Стратій Є.В.
Провадження № 22-ц/778/1392/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Бєловій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про виділ частки в натурі та державну реєстрацію відокремленого обєкту нерухомості,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона є засновником ТОВ „Віра-2".

Відповідно до угоди купівлі-продажу № 137 від 24.02.2006p., посвідченої приватним нотаріусом, ТОВ „Віра-2" придбало в приміщенні № 200 підвалу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144: електрощитову № 9 площею 8,8 кв.м, склад № 16 площею 18,3 кв.м., роздягальню № 17 площею 13,3 кв.м., душову № 19 площею 5,7 кв.м., кладову № 30 площею 2,9 кв.м., що складає 11/100 частин.

Після придбання приміщення підвалу в перелічених кімнатах проведена реконструкція. На теперішній час 11/100 частин приміщення № 200 складаються з: електрощитова № 9 площею 8,8 кв.м, склад № 16 площею 18,3 кв.м., роздягальня № 17 площею 9,3 кв.м., коридор № 17-1 площею 7,5 кв.м., кладова № 19 площею 1,3 кв.м., туалет № 19-1 площею 1,2 кв.м., душова № 19-2 площею 1,3 кв.м., загальною площею 47,7 кв.м.

Відокремлене в натурі приміщення має окремі виходи.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 364, 367 ч. 2 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність», ОСОБА_4 просила суд:

- виділити в натурі нежиле приміщення підвалу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що складається зі: складу № 16 площею 18,3 кв.м., роздягальні № 17 площею 9,3 кв.м., коридору № 17-1 площею 7,5 кв.м., кладової № 19 площею 1,3 кв.м., туалету № 19-1 площею 1,2 кв.м., душової № 19-2 площею 1,3 кв.м., загальною площею 38,9 кв.м. з присвоєнням нового реєстраційного номеру;

- виділити в натурі нежиле приміщення підвалу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що складається з: електрощитової № 9 площею 8,8 кв.м. з присвоєнням нового реєстраційного номеру;

- визнати за ТОВ „Віра-2" право власності на дані приміщення, як на окремі об'єкти нерухомості;

- зобов'язати Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на відокремлене приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що складається з: складу № 16 площею 18,3 кв.м., роздягальні № 17 площею 9,3 кв.м., коридору № 17-1 площею 7,5 кв.м., кладової № 19 площею 1,3 кв.м., туалету № 19-1 площею 1,2 кв.м., душової № 19-2 площею 1,3 кв.м., загальною площею 38,9 кв.м.;

- зобов'язати Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на відокремлене приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що складається з електрощитової № 9 площею 8,8 кв.м.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2006 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Виділено ТОВ „Віра-2" в натурі нежиле приміщення підвалу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що складається з: складу № 16 площею 18,3 кв.м., роздягальні № 17 площею 9,3 кв.м., коридору № 17-1 площею 7,5 кв.м., кладової № 19 площею 1,3 кв.м., туалету № 19-1 площею 1,2 кв.м., душової № 19-2 площею 1,3 кв.м., загальною площею 38,9 кв.м., з присвоєнням нового реєстраційного номеру - 206.

Виділено ТОВ „Віра-2" в натурі нежиле приміщення підвалу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що складається з: електрощитової № 9 площею 8,8 кв.м., з присвоєнням нового реєстраційного номеру - 205.

Визнано за ТОВ „Віра-2" право власності на дані нежилі приміщення, як на окремі об'єкти нерухомості.

Зобов'язано Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на відокремлене приміщення підвалу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що складається зі: складу № 16 площею 18,3 кв.м., роздягальні № 17 площею 9,3 кв.м., коридору № 17-1 площею 7,5 кв.м., кладової № 19 площею 1,3 кв.м., туалету № 19-1 площею 1,2 кв.м., душової № 19-2 площею 1,3 кв.м., загальною площею 38,9 кв.м., реєстраційний номер - 206.

Зобов'язано Орендне підприємство „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на відокремлене приміщення підвалу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що складається з: електрощитової № 9 площею 8,8 кв.м., реєстраційний номер - 205.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, передбачений законом або договором, за умови належності особі, яка звертається до суду, прав, свобод або інтересів, про захист яких йдеться.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. При виборі способу захисту цивільного права необхідно виходити із субєктивного права та характеру його порушення.

Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.ст. 3, 11, 31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст. 4 ЦПК є обовязком суду.

За змістом наведених норм закону право на задоволення позову у справі має особа, яка не може в повній мірі реалізувати свої порушені, невизнані, або оспорені права. Не може бути задоволено позов особи про захист прав, яких вона не має.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

За положеннями ст. 85 Господарського кодексу України господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст.ст. 88, 89 Господарського кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), учасники господарського товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства тощо; вийти в передбаченому установчими документами порядку зі складу товариства.

Учасники товариства мають також інші права, передбачені цим Кодексом, іншими законами та установчими документами товариства.

Учасники господарського товариства зобов'язані: додержуватися вимог установчих документів товариства, виконувати рішення його органів управління; вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами), що передбачені установчими документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства; нести інші обов'язки, передбачені цим Кодексом, іншими законами та установчими документами товариства.

Управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів № 1114р від 19 липня 1993 року був зареєстрований установчий договір про діяльність ТОВ «Віра-2» (друга редакція) (а.с. 4-7).

Учасниками товариства на той час були громадяни України: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6.

31.01.2006 року ТОВ «Віра-2» приватизувало способом викупу нежитлове приміщення (літ. А-9) продовольчого магазину № 2, загальною площею 296,4 кв.м., що складає 9/10 частин приміщення № 199; приміщення № 200 підвалу, загальною площею 49,0 кв.м., що складає 11/100 частин приміщення № 200; приміщення № 201 напівпідвалу, загальною площею 716,6 кв.м., загальною площею за внутрішніми замірами 1 062,0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144, що підтверджується копією договору № 22 купівлі-продажу об'єкта права комунальної власності від 31.01.2006 року та Витягом з Державного реєстру правочинів № 2114874 від 24.02.2006 року (а.с. 8-11, 23-26, 27).

Позивач, як засновник (учасник) товариства з обмеженою відповідальністю не є співвласником спірного майна, тому що воно належить ТОВ «Віра-2», яке, в свою чергу, як субєкт господарювання, що здійснює господарську діяльність, набуло це майно на підставах, не заборонених законом, у відповідності до вимог ст. 85 Господарського кодексу України.

ОСОБА_4 є лише співвласником корпоративних прав ТОВ «Віра-2».

Позивач у відповідності до положень ст.ст. 88, 89 Господарського кодексу України не мала повноважень звертатися до суду з позовом від імені ТОВ «Віра-2», доказів протилежного матеріали справи не містять.

Цим правом були наділені посадові особи товариства (голова та члени виконавчого органу). Склад виконавчого органу передбачений ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» та установчими документами ТОВ «Віра-2». Цим виконавчим органом є Директор, який діє від імені товариства.

Статтею 88 Господарського кодексу України серед інших прав і обовязків учасників господарського товариства не передбачено, що вказані особи можуть діяти від імені товариства та/або представляти його інтереси.

Таким чином, позивач як засновник (учасник) товариства з обмеженою відповідальністю не є співвласником нежилого приміщення підвалу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 144. Вказане нерухоме майно належить ТОВ «Віра-2», а ОСОБА_4 є лише співвласником корпоративних прав ТОВ «Віра-2». Доказів того, що позивач як учасник господарського товариства, могла діяти від імені товариства та/або представляти його інтереси в суді, матеріали справи не містять.

Отже, позивач не надала суду доказів того, що в неї існує право власності, яке потребує захисту.

За таких обставин право позивача не може бути визнано порушеним та таким, що підлягає захисту у судовому порядку, тому, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі - про відмову у позові з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2006 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: