Справа № 346/5806/16-ц
Провадження № 22-ц/779/759/2017
Головуючий у 1 інстанції Димашок В. П.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення із втратою права на користування житлом, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 березня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зазначеним позовом, обґрунтувавши тим, що він є власником житлового будинку що знаходиться за адресою вул. Ризи,65а с. Угорники, Коломийського району. В будинку проживають він, дружина, дочка, онука та зять. Шлюб між його дочкою та зятем розірвано ще 03.03.2008 року.

Його колишній зять зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє дебоші та сварки, що негативно впливає на всіх членів сімї. Відповідач жодним чином в утриманні, ремонті будинку та оплаті комунальних послуг участі не приймає. Добровільно покинути будинок і переїхати в інше місце бувший зять не хоче. Тому він змушений звертатися до суду. Просить виселити відповідача з його житлового будинку із втратою права на користування цим житлом без надання іншого житла.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2017 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи, що воно ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним дослідженням та оцінкою доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилається на те, що суд не взяв до уваги та не долучив письмові докази щодо неправомірної поведінки відповідача, не витребував з поліції належно завірені копії документів. Суд не взяв до уваги те, що відповідач знаходиться на обліку як сімейний дебошир. Він і дальше зловживає спиртним, дебоширить та влаштовує сварки, чим завдає моральних і фізичних страждань його дочці. Проживання разом з відповідачем є нестерпним. Відмовивши у позові суд позбавив його права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства рішення відповідає.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 116 ЖК України виселення без надання іншого жилого приміщення можливе у випадку систематичного порушення громадянином правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи громадського впливу виявились безрезультатними.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сімї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першоюст.116 цього кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об єктів нерухомого майна щодо субєкта, ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Угорники, вул. Ризи, 65а, Коломийського району Івано-Франківської області.

Згідно довідки Угорницької сільської ради №1486 від 21.10.2016 року в даному

будинковолодінні зареєстровані апелянт, його дружина, дочка, онука, зять.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ №026018(а.с.6) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 03 березня 2008 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №63.

Як убачається з повідомлення Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 06.02.2017 р. №1843/108/56-2017, протягом 2015-2016 років ОСОБА_5 з приводу неправомірних дій ОСОБА_4 до Коломийського відділу поліції зверталась два рази, а саме 02.01.2015 року та 24.09.2016 р.

Згідно висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_5 від 24.09.2016 року, розгляд по її зверненню закінчено. ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно висновку по рапорту о/ч Коломийського МВ УМВС від 15.01.2015 року, 02.01.2015 року о 17.50 в Коломийський МВ УМВС на телефон «102» поступило повідомлення від ОСОБА_5 про те, що її по місцю проживання ображає чоловік. В ході виїзду на місце події та відмовилась від написання заяви та дачі будь-якого письмового пояснення на підставі ст. 63 Конституції України, однак усно пояснила, що претензій будь-якого характеру до свого чоловіка вона не має та в майбутньому мати не буде, оскільки з чоловіком примирилась до приїзду працівників міліції. Розгляд матеріалів по рапорту о/ч Коломийського МВ УМВС закінчено.

Факт перебування відповідача на обліку як «сімейний дебошир», що підтверджується довідкою Коломийського ВП ГУНП №4020 від 14.03.2017 року, не доводить факту систематичного порушення громадянином правил співжиття та застосування до нього заходів громадського впливу.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи громадського впливу виявились безрезультатними, оскільки до відповідача лише один раз застосовувалися вище вказані заходи, про що вказано у висновку від 20.10.2016 року, а саме відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, однак навіть належного доказу цьому не надано, а тому в задоволення позову необхідно відмовити.

Крім цього, під час розгляду апеляційної скарги крім тих доводів та доказів, які здобуті в суді першої інстанції, представник апелянта апеляційному суду не надав.

Таким чином, викладені у скарзі доводи відповідача про залишення судом без уваги обставин незаконності вказаного рішення суду правильність висновків суду не спростовують, фактично зводяться до повторного їх обґрунтування і одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст., 303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Михайловича відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_6

ОСОБА_7