Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 310/487/13-ц Головуючий у 1-й інстанції: Прінь І.П.
Провадження № 22-ц/778/1551/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, заінтересована особа - ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої посилався на те, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2013 року з нього на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти в розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною 23 років або закінчення навчання, починаючи з 17.01.2013р.

Постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження, яке до цього часу не закінчено.

Листом від 23.01.2017 року йому був наданий розрахунок заборгованості боржника по сплаті аліментів станом на 01.01.2017 року, визначена заборгованість у розмірі 24 695,80 грн.

З цим розрахунком він не згодний і вважає його незаконним, оскільки державним виконавцем нарахована заборгованість по аліментам за місяці літніх і зимових канікул, коли студенти не навчаються.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив суд визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості боржника від 23.01.2017р., складений головним державним виконавцем Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4, та зобов'язати головного державного виконавця Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 виконати розрахунок заборгованості по аліментам з відрахуванням з нього місяців, коли ОСОБА_5 не навчалася та перебувала на канікулах.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Суд, правильно застосувавши положення ст.ст. 383-387 ЦПК України, норми Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р., дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги. Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи, встановленим обставинам та наданим доказам суд першої інстанції надав належний правовий аналіз, що відображено в оскаржуваній ухвалі.

Так, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р. державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч.ч. 1, 3, 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р.).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти в розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною 23 років або закінчення навчання, починаючи з 17.01.2013р.

30.04.2013 року було видано виконавчий лист (а.с. 18).

08.05.2013 року державним виконавцем ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було відкрито виконавче провадження (а.с. 17).

23.01.2017 року головним державним виконавцем Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 був зроблений розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_3 по аліментам, станом на 01.01.2017р. заборгованість визначена у розмірі 24 695,80 грн. (а.с. 2).

Боржник не оскаржує правильність розрахунку щомісячних платежів, але вважає цей розрахунок незаконним, оскільки на його думку, державний виконавець не повинна була враховувати до заборгованості місяці канікул у навчальному закладі. Нарахована за ці місяці заборгованість має бути вилучена із розрахунку.

Суд дійшов вірного висновку, що посилання заявника на те, що державним виконавцем порушені його права є безпідставними, оскільки в діях державного виконавця не вбачається порушень вимог законодавства, здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості є правильним, і повністю відповідає рішенню суду, яким визначено стягнення аліментів на навчання ОСОБА_5 щомісячно у розмірі 25% всіх видів заробітку ОСОБА_3 до досягнення дитиною 23 років або закінчення навчання.

Посилання у скарзі на те, що у період канікул дочка втрачає право на отримання аліментів, має можливість самостійно цей період часу заробляти собі на життя, а ОСОБА_3 повинен сплачувати аліменти коли починається навчання, зводяться до тлумаченням регулюючого спірні правовідносини законодавства на користь заявника.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки є повторенням підстав скарги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: