Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4212/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 5 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Товянської О.В., Гансецької І.А.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є спадкоємцем за законом майна свого дядька ОСОБА_3, який помер 29 квітня 2015 року. До складу спадщини входить 67/100 частин житлового будинку №42 по вул. Лісовій в с. Горщик Коростенського району Житомирської області.

Зазначене нерухоме майно належить спадкодавцеві на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2007 року, яким вирішений спір між останнім та його дружиною ОСОБА_1 про визнання цього житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та його поділ в натурі. За життя ОСОБА_3 не здійснив вказані у рішенні переобладнання будинку з метою ізоляції виділеної йому частки.

Позивач вказує, що 26 квітня 2016 року від отримав у Коростенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 67/100 частин житлового будинку №42 по вул. Лісовій в с. Горщик. Однак, оформивши свої спадкові права, він не має можливості проживати у цьому житлі, оскільки ОСОБА_1 чинить йому перешкоди та не впускає до будинку.

З огляду на вищезазначене, просив вселити його у 67/100 частин спірного житлового будинку та зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди у виконанні будівельних і ремонтних робіт, визначених у судовому рішенні.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Вселено ОСОБА_2 у житловий будинок №42 по вул. Лісовій в с. Горщик Коростенського району Житомирської області.

Зобовязано ОСОБА_1 не чинити позивачеві перешкоди у виконанні робіт, повязаних з переобладнанням 67/100 частин житлового будинку №42 по вул. Лісовій в с. Горщик, визначених рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2007 року у цивільній справі №2п-2035/2005.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2007 року обовязок здійснити певні переобладнання будинку покладено саме на спадкодавця, який за життя на виконав ці будівельні та ремонтні роботи для ізоляції виділеної йому частини житлового будинку. Отже, виконання даних робіт нерозривно повязане з особою спадкодавця й цей обовязок не перейшов в порядку спадкування до позивача.

Окрім того, на даний час в суді розглядається справа за її позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем та визнання права на спадкування за законом зі спадкоємцями другої черги. У разі задоволення її позовних вимог здійснення позивачем переобладнань житлового будинку буде неможливим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав апеляційну скаргу, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю із ОСОБА_3 та визнання за нею права на спадкування разом із спадкоємцями другої черги.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до виноску про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У ч.1 ст.321 ЦК України закріплена норма про те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 серпня 2006 року житловий будинок №42 по вул. Лісовій в с. Горщик Коростенського району Житомирської області визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Виділено у власність ОСОБА_1 45/100 частин цього будинку та у власність ОСОБА_3 55/100 частин спірного житла.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16 серпня 2007 року рішення Коростенського міськрайонного суду від 16 серпня 2006 року скасовано в частині поділу будинку в натурі та ухвалено нове.

Виділено у користування ОСОБА_1 кімнату №7, площею 11 кв.м.; кімнату №6, площею 7,4 кв.м. та частину приміщення №1, площею 10,5 кв.м.

Виділено ОСОБА_3 в користування: кімнату №5, площею 10,5 кв.м.; кімнату №4, площею 21,7 кв.м.; кімнату №3, площею 13,5 кв.м; кімнату №2, площею 5,6 кв.м. та частину кімнати №1, площею 5,48 кв.м.

У рішенні суд також зазначив, що з метою ізоляції виділених частин на окремі квартири сторонам необхідно виконати наступні роботи: ОСОБА_1- добудувати веранду до стіни, зробити вихід із вікна ( встановити двері веранди), розібрати перегородку між кімнатою №6 та кімнатою №7; ОСОБА_3 закласти дверний отвір з кімнати №1 на вулицю, зробити поруч дверей дверний вхід із вікна веранди, позначеної на план літ. «б». Сторонам розділити веранду стіною, продовживши її таким чином, щоб площа виділеної частини веранди ОСОБА_1 становила 10,62 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2829 грн. 50 коп. компенсації.

Додатковим рішенням цього ж суду від 31 травня 2012 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 33/100 частини вказаного житлового будинку, а також визнано право власності за ОСОБА_3 на 67/100 частин спірного житла.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину сараю, вартістю 833 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину сараю вартістю 833 грн.; навіс вартістю 176 грн.; огорожу вартістю 699 грн.

Туалет вартістю 144 грн. та колодязь вартістю 203 грн. залишено у їх спільному користуванні.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 помер 29 квітня 2015 року.

У встановлений законом строк спадщину після його смерті прийняв племінник ОСОБА_2, який 26 квітня 2016 року отримав у Коростенській районній державній нотаріальній конторі Житомирської області свідоцтво про право на спадщину за законом на 67/100 частин житлового будинку, розташованого в с. Горщик Коростенського району Житомирської області, по вул. Лісовій, №42.

Як пояснили сторони в судовому засіданні, за життя ОСОБА_3 не здійснив будівельні роботи, необхідні для ізоляції виділеної йому частини житлового будинку, які зазначені у рішенні суду.

Матеріали справи також свідчать, що між сторонами тривалий час існує спір щодо користування даним житловим будинком. ОСОБА_1 не визнає право власності позивача на 67/100 частин цього житла, перешкоджає йому проживати за вказаною адресою та не впускає його до цього житлового приміщення. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами перевірок за зверненнями відповідачки до Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.

Таким чином, позивач, набувши у встановленому законом порядку право власності на 67/100 частин житлового будинку №42 по вул. Лісовій в с. Горщик Коростенського району Житомирської області, позбавлений можливості користуватись даним нерухомим майном.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року, застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані ( статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач позбавлений можливості ставити питання про здійснення будівельних робіт з метою ізоляції належної йому частини спірного житла, оскільки такі переобладнання будинку зобовязаний був зробити саме спадкодавець, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, за правилами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкоємців переходять майнові права і обовязки спадкодавця за винятком тих, які взагалі не можуть переходити в спадщину.

Пунктом 1 частини 1 статті 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права.

Право на здійснення будівельних робіт має матеріальний характер та не може вважатись таким, що нерозривно повязане з особою спадкодавця.

Успадкувавши 67/100 частин даного житлового будинку, позивач також набув право на здійснення передбачених у рішенні суду будівельних робіт та переобладнань з метою ізоляції належної йому частини цього житла, оскільки таке право не припинилося зі смертю спадкодавця й набуло цивільно-правового майнового змісту.

Таким чином, рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча Судді