Справа № 449/189/17 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/5906/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Вимоги мотивувала тим, що вона є дочкою ОСОБА_3, на даний час повнолітня та продовжує навчання на другому курсі ВНКЗ ЛОР "Львівського Інституту медсестринства та лабораторної медицини ім. А. Крупинського", а також на другому курсі Львівського державного університету внутрішніх справ" на заочній формі навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідно, батько зобов'язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Вирішеностягувати з ОСОБА_3, аліменти на користь ОСОБА_4, для надання матеріальної допомоги, пов'язаної з навчанням ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з моменту вступу рішення в законну силу та до закінчення навчання чи досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року оскаржив відповідач ОСОБА_3

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що позивач ОСОБА_4 навчається одразу у двох вузах - Львівському інституті медсестринства та лабораторної медицини ім. А. Крупинського на другому курсі державної форми навчання та на другому курсі Львівського державного університету внутрішніх справ, факультет заочного навчання цивільних осіб. На думку апелянта, позивачем у судовому засіданні не обґрунтовано та не доведено підстав призначення аліментів в розмірі 500 грн. 00 коп., оскільки подані нею медичні довідки про її стан здоров»я, здоров»я матері з квитанціями на придбання ліків не можуть враховуватися до суми розміру аліментів у зв»язку із продовженням навчання повнолітньою дочкою, оскільки це додаткові витрати на утримання дитини, а статус «дитина» особа має до досягнення нею 18 років. Окрім того, квитки за проїзд не прокомпостовані, не розірванні, не містять дати їх видачі, що свідчить про те, що дані квитки не використовувалися для проїзду в громадському транспорті. Позивачем не подано й жодного доказу про оплату житла, яке вона, начебто, винаймає на час навчання.

В судовому засідання позивач підтвердила те, що вона отримує стипендію в розмірі 830 грн. 00 коп. щомісячно у Львівському інституті медсестринства та лабораторної медицини ім. А. Крупинського.

Натомість, апелянт перебуває в шлюбі із ОСОБА_5, в якому в подружжя народився син, а також він утримує ще й сина своєї дружини від попереднього шлюбу, якого він усиновив.

Також зазначає, що працює на посаді охоронника у філії ЛОУ АТ «Ощадбанк», його середньомісячний дохід становить близько 3839 грн. 00 коп., а відтак позбавлений можливості сплачувати аліменти для своєї повнолітньої дочки ОСОБА_4, пов»язані із продовженням навчання.

Просить рішення Перемишлянського районного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 є дочкою відповідача ОСОБА_3, яка досягла повноліття.

Відповідно до довідки Львівського державного університету внутрішніх справ, позивачка навчається на другому курсі на заочній формі навчання, напрям підготовки "Практична психологія", не отримує стипендію, оплата за навчання становить 4900 грн. на рік.

Згідно з довідкою виданою Львівським Інститутом медсестринства та лабораторної медицини ім. А. Крупинського, позивачка також навчається у цьому навчальному закладі на другому курсі, державна форма навчання, та отримує стипендію в розмірі 830 грн. 00 коп. на місяць.

Судом першої інстанції також встановлено, що позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач потребує матеріальної допомоги на час навчання у навчальному закладі для оплати оренди житла, на одяг, продукти харчування, транспортні послуги. Тобто, позов пред'явлено з підстав, передбачених ст. 199 СК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд виходив з того, що такий є обґрунтованим та підставним, проте з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, ст. 199 СК України закріплений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Згідно із ч. 1 цієї статті Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому на відміну від правовідносин щодо участі батьків в утриманні неповнолітніх дітей, як у формі сплати аліментів, так і у формі сплати додаткових витрат, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними або продовжують навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, у ст. 199 цього Кодексу передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу).

Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається відповідно до положень ст. 200 СК України.

Визначаючи розмір аліментів, які стягуються на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВСУ від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року у справі № 6-186цс14).

Згідно із положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач зареєстрував новий шлюб з ОСОБА_5, у якому у нього народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також він усиновив сина своєї другої дружини, і ці діти перебувають на його утриманні. Відповідач перебуває на диспансерному обліку у Перемишлянській ЦРЛ, та працює охоронцем у Філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" і його середньомісячний дохід складає близько 4 000 грн. В той же час він є позичальником в АТ "Ощадбанк" та його борг по кредиту становить 15 000 грн. Також у нього є заборгованість за спожиті ЖКП. Проте наведене не спростовує ту обставину, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів, однак, на думку колегії суддів, у розмірі меншому, ніж визначив суд першої інстанції недостатньо врахувавши вище перелічені обставини.

Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв'язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов'язку , який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним.

Враховуючи рівність обов'язків батьків у цій частині, беручи до уваги не повністю доведений позивачкою розмір аліментів, колегія суддів з врахуванням встановлених в ході розгляду обставин справи приходить до висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню слід зменшити з 1 000 грн. 00 коп. до 500 грн.00 коп., а відтак оскаржуване рішення суду в частині визначення розміру аліментів слід змінити.

Керуючись ст. ст. 259 ч. 6, 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської областівід 04 серпня 2017 року змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів з 1000 грн. 00 коп. ( одна тисяча грн.00 коп.) до 500 грн. 00 коп. ( п»ятсот грн. 00 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2017 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.