Дата документу 01.02.2017
Справа № 334/1479/16-ц
Провадження № 2/334/254/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник С.Г.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, треті особи Запорізька місцева прокуратура № 2, Запорізьке міське управління юстиції про звільнення майна з-під арешту ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, треті особи - Запорізька місцева прокуратура № 2, Запорізьке міське управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що прокуратурою м. Запоріжжя, правонаступником якої є Запорізька місцева прокуратура № 2 порушено кримінальну справу №440502пр за обвинуваченням ОСОБА_2 та іншої особи за п. 12 ч. 2 от. 115 КК України. Постановою слідчого від 14.11.2005 ОСОБА_2 оголошено у розшук. Постановою слідчого від 22.12.2005 накладено арешт на майно ОСОБА_2, у т.ч. на ? частину квартири АДРЕСА_1 і квартиру АДРЕСА_2.. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2011 ОСОБА_2 оголошено померлим. 19.04.2011 Орджонікідзевським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2, з огляду на що кримінальна справа щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю, а накладений арешт - скасуванню. Позивачка є матір'ю ОСОБА_2 та спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Наявність вказаного арешту перешкоджає їй оформити свої спадкові права, внаслідок чого нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії. В червні 2015 р. позивачка звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого і прокурора щодо не зняття спірного арешту на майно, однак скарга була їй повернута із посиланням на відсутність можливості її розгляду в порядку КПК України.

Просила звільнити з-під арешту ? частину квартири АДРЕСА_1 і квартиру АДРЕСА_2, накладеного постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури м. Запоріжжя Івасюка О.В. від 22 грудня 2005 р. в кримінальній справі № 440502пр за обвинуваченням ОСОБА_2 і ОСОБА_4 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник відповідача суду не надавав.

Представники третьої особи Запорізької місцевої прокуратури № 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив, надав суду письмові заперечення в яких проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що справу належить розглядати в порядку кримінального судочинства.

Представник третьої особи Запорізького міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури міста Запоріжжя Івасюка А.В. від 22 грудня 2005 р. в рамках кримінальної справи № 440502пр за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України накладено арешт на належне ОСОБА_2 майно, в тому числі, на ? частину квартири АДРЕСА_1 і квартиру АДРЕСА_2.Також наявність зазначеного арешту на вищевказані квартиру підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 березня 2011р. у справі № 0814/2о-33/2011 задоволено заяву ОСОБА_1, та визнано померлим ОСОБА_2 Вказане рішення набрало законної сили.

19 квітня 2011 р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 із зазначенням дати смерті 15 березня 2011 р., актовий запис № 133 від 19 квітня 2011 р.

Позивач ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження № 7 від 22 березня 2011 р.

20.02.2012р. позивач звернулася до прокурора м. Запоріжжя із заявою про закриття кримінальної справи № 440502пр та скасування арешту, накладеного постановою слідчого від 22 грудня 2005 р., на яку отримала відповідь від 20 березня 2012 р. за № 148-89-12 про відсутність підстав для закриття кримінальної справи та скасування арешту з тих підстав, що визнання судом особи померлою не засвідчує факт її смерті

Крім того, 15.06.2015р. позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність слідчого та прокурора, в якій просила зобов'язати прокурора міста Запоріжжя скасувати спірний арешт, 16 червня 2015 р. скарга була повернута заявникові.

Позивач ОСОБА_1 з метою оформлення права на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_2, звернулась до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 347-2011.

Постановою державного нотаріуса від 07.04.2015 № 944/02-31 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КПК України (1960 року) про рішення, прийняті слідчим або прокурором під час провадження досудового слідства у випадках, зазначених у цьому Кодексі, а також у випадках, коли це визнає за необхідне слідчий або прокурор, складається мотивована постанова.

При цьому, згідно п. 9 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований під: час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до моменту його скасування у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до зазначених вимог КПК України, питання про звільнення з-під арешту спірних квартир вирішено не було. Відповідно до Листа Прокуратури Запорізької області №05/2-2573-16 від 23.05.2016 матеріли справи №440502првідносно ОСОБА_2, Вознесенським ВП Дніпровського ВП ГУНП внесено до ЄРДР за №0002264 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України. Кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України зупинено, кримінальне провадження до суду не направлялось, отже, і відповідний вирок, в якому суд міг би вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, судом не ухвалювався.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, на підставі частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день, з якого особа оголошується померлою.

ОСОБА_2 оголошено померлим за рішенням Ленінського районного суду в Запоріжжя від 3 березня 2011 р., яке набрало законної сили 15 березня 2011 р.Отже, позивачеві як спадкоємцю першої черги за законом, спадщина належить з 15 березня 2011 р. в силу вищенаведених приписів частини п'ятої статті 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 р. у справі № 6- 26цс13, яка є обов'язковою для суду (частина друга статті 214, стаття 360-7 ЦПК України), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи те, що в судовому засіданні не було встановлено неправомірності дій позивача щодо спірних квартир, а також підтверджено належність позивачеві спадщини після смерті ОСОБА_2, як спадкоємцю першої черги за законом, суд доходить висновку, що наявність арешту на квартири порушує як спадкове право позивача, так і можливість належного оформлення свого права власності на квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 та, як наслідок, можливості реалізації права власності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 та наявність підстав для його задоволення.

На підставі статті 88 ЦПК України судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають, оскільки остання звільнена від їх сплати як інвалід II.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту ? частину квартири АДРЕСА_1 і квартири АДРЕСА_2, який накладений Постановою слідчого з особливо важливих справ прокуратури м. Запоріжжя Івасюком О.В. від 22.12.2005р. в кримінальній справі №440502пр за обвинуваченням ОСОБА_2 і ОСОБА_4 по п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Відповідач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі заяви про його перегляд протягом 10 днів з дня отримання рішення.

Суддя: Колесник С. Г.