Справа № 495/5175/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 грудня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук О.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, через те що вони виявились людьми з різними поглядами на життя та різними характерами, що призвело до неможливості подальшого спільного проживання та збереження сімї, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом з позивачкою, в звязку з чим позивачка звертається до суду, та просить суд з урахуванням доказів, які підтверджують щомісячний дохід відповідача, стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 15000,00 грн. щомісячно.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні з позовом погодився частково та просив суд прийняти до уваги надані раніше заперечення на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 07.06.2005 року під час перебування у незареєстрований шлюбних відносинах у сторін народився син ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 078180, актовий запис № 653, що не оспорювалось відповідачем.

Подружжя припинили шлюбні відносини з 2007 року, на даний момент сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо однин від одного, в наслідок чого сімя сторін фактично розпалася, шлюб носить формальний характер. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою ОСМД «Кооператор» від 15.09.2017 року.

Позивачкою надано до матеріалів справи інформацію щодо наявності у відповідача бізнесу, нерухомого майна, що підтверджується витягами з реєстру прав на нерухоме майно, відомостями про сплату відповідачем податків, як, приватного підприємця.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.

У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підтвердження обставин викладених у запереченнях, відповідачем до суду надано: рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 27.11.2017 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1600,00 грн. щомісячно.

Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті.

Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

На вимоги щодо стягнення аліментів у судовому порядку не поширюється позовна давність. Позов може бути пред'явлено у будь-який час, поки існує право на аліменти. Право на аліменти виникає у дитини з моменту її народження. Якщо один із батьків (або батьки) не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини, до нього може бути пред'явлено позов про стягнення аліментів на утримання дитини. У цьому випадку, заінтересована особа, яка має право на одержання аліментів на дитину, вправі вимагати їх виплати у судовому порядку незалежно від строку, що минув з моменту виникнення у неї цього права, а також незалежно від причин, у зв'язку з якими вона раніше не зверталася до суду з позовом. Аліменти звичайно присуджуються на майбутнє. Водночас, як виняток із загального правила, відповідно до частини 1 даної статті, стягнення аліментів відбувається не з моменту (дня) набрання чинності рішенням суду, а з моменту (дня) пред'явлення позову. Причому дане правило діє незалежно від того, наскільки багато часу пройшло від того як було пред'явлено позов до його задоволення судом.

Відповідач не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ставить позивачку у тяжке матеріальне становище, оскільки дитина потребують багато затрат для розвитку.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, у розмірі 5000,00 грн., виходячи з доказів платоспроможності відповідача, які наявні у матеріалах справи. Копія рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2017 року про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1600 гривень, не може бути розцінена судом, як доказ неможливості відповідача сплачувати суму аліментів, яка не перевищує 1600,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 169, 209, 213, 214-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 08 липня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення подається апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя