16.05.2017 Єдиний унікальний номер 205/1168/17
Р І Ш Е Н Н Я 1168

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.

при секретарі Молчанові Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину, -

в с т а н о в и в:

Позивачка 27 лютого 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач, порушуючи ПДР України та керуючи технічно справним автомобілем «Opel Combo», д/н НОМЕР_1, на ділянці проїжджої частини по вул. Набережній Заводській в м. Дніпро, нехтуючи правом пішоходів на перевагу у русі на позначеному на дорозі пішохідному переході та перевищуючи дозволену швидкість руху, грубо порушив ПДР України, внаслідок чого скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що призвело до смерті потерпілих. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2014 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На даний час відповідач перебуває на свободі. З 2000 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_2. ОСОБА_4 за життя багато часу приділяв вихованню сина, син теж був дуже прив'язаний до свого батька. ОСОБА_4 був єдиним годувальником сім`ї, бо позивач займалася домашнім господарством та доглядом за дитиною, який часто хворів та стоїть на обліку у лікаря дерматолога. Внаслідок загибелі ОСОБА_4 позивачу та їх сину були заподіяні тяжкі моральні та фізичні страждання, син також переніс тяжкі емоційні страждання, і у зв'язку з чим його стан здоров`я різко погіршився і потребував тривалого відновлення та медичної допомоги. Вина відповідача у вчиненні злочину була повністю доведена вироком суду, розмір заподіяної шкоди ним не оспорювався під час судового провадження у розмірі 83 000 грн., про що ним 20.05.2014 року була написана розписка, однак добровільно відповідач гроші вказані в розписці не сплачує. Позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 83 000 грн., заподіяну сину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву не визнав в повному обсязі та просив відмовити в її задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено з матеріалів справи та підтверджено вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_3, у світлий час доби в умовах вечірніх сутінок, приблизно о 17.52 год., водій ОСОБА_3, порушуючи правила дорожнього руху та керуючи технічно справним автомобілем «Opel Combo», д/н НОМЕР_1, у якого горіло ближнє світло фар, яке вмикається автоматично, рухався по сухому горизонтальному, асфальтобетонному покриттю ділянки проїжджої частини вул. Набережної Заводської зі сторони вул. Комунарівської в напрямку Кайдацького мосту в м. Дніпро, зі швидкістю 80 км/год. Під час руху, в умовах необмеженої видимості (понад 300 м), ОСОБА_3, нехтуючи правом пішоходів на перевагу у русі на позначеному на проїжджій частині дороги пішохідному переході та перевищуючи дозволену швидкість руху транспортних засобів у населеному пункті, грубо порушуючи ПДР України, скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що призвело до смерті потерпілих.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки (а.с.3-7).

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8,15).

Розглядаючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд виходить з того, що за положеннями статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 3 статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.4, вказаної статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Позивач, при визначенні розміру моральної шкоди, посилається на розписку від 20.05.2014 року, згідно якої ОСОБА_3 зобов'язався сплатити ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 83 000 грн., у якості компенсації за спричинену шкоду у зв'язку з втратою годувальника.

Разом з тим, суд роз'яснював позивачу про право звернення до суду з позовної заявою про відшкодування матеріальної шкоди за розпискою.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, при ДТП, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_3, загинув батько ОСОБА_2, що беззаперечно потягнуло за собою фізичний біль та страждання, що спричинило заподіяння дитині моральної шкоди.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації з урахуванням наступного.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує часткове відшкодування моральної шкоди відповідачем сім'ї ОСОБА_1, після загибелі ОСОБА_4 в розмірі 22 000 грн., що підтверджуються розписками, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Тому, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача. А тому, проаналізував доводи ОСОБА_1, суд вважає повністю доведеними наявність моральних страждань, вважає, що моральна шкода в межах заявлених позовних вимог у розмірі 60 000 грн., з урахуванням вже сплачених сум є реальною з врахуванням вимог розумності і справедливості та підлягає стягненню з ОСОБА_3на її користь.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного і керуючисьст.ст. 23, 1167,1168 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 60000 грн. (шістдесят тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 гривень.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя К.О. Скрипник