Справа № 462/1562/17
УХВАЛА

07 квітня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Кирилюк А.І.

при секретарі Янощук Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові подання державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

встановив:

Державний виконавець Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 звернулась в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення закордонного паспорта шляхом заборони перетинати кордон до виконання нею своїх зобовязань за виконавчим провадженням ВП № 52874292 з виконання постанови № 163/737/16-п, виданої 31.03.2016 р. Любомльським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 136578,38 грн. у справі про порушення митних правил в дохід держави.

В поданні заявник зазначла, що Постановою державного виконавця від 11.11.2016 р. відкрито виконавче провадження та скеровано копії такої постанови боржнику. В ході провадження виконавчих дій державним виконавцем встановлено: згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також про осіб-боржників, які отримують пенсії, боржник не працює та пенсії не отримує. Згідно відповіді Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками, а також про джерела отримання доходів, боржник відкритих рахунків у банках не має та доходів не отримує. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, зареєстровані транспортні засоби, належні на праві власності боржнику - відсутні. Згідно Інформаційної довідки з ДРРПНМ, РПВНМ, ДРІ, СРЗВ нерухомого майна, належного на праві власності боржнику не виявлено. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку ОСОБА_2 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів, відсутня. Згідно відповіді Державної служби України з безпеки на транспорті відсутні записи щодо суден, власником або судновласником яких є ОСОБА_2 Згідно повідомлення ПАТ «Фідобанк» № 2-3-6-4-2/549-ЛК-БГ від 27.09.2016 постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 повернено без виконання, оскільки Правлінням Національного банку України прийнято рішення від 18.07.2016 р. № 142-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк». 30.01.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт усього майна боржника та скеровано сторонам до відома із внесенням відомостей про обтяження у відповідні державні реєстри. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 0.64-6914/0/15-17 від 24.02.2017 р. боржник систематично перетинає кордон України у пункті пропуску «Рава-Руська». На виклики державного виконавця боржник або представник боржника не зявились, жодних пояснень щодо невиконання виконавчого документа не надано, вимогу державного виконавця боржником проігноровано. Поштові конверти, скеровані боржнику з відомостями про виконавче провадження повертаєються у Залізничнний відділ ДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області без вручення у звязку із закінченням терміну зберігання.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши пояснення Державного виконавця Макухіної І.В. що просила його задоволити, суд дійшов висновку, що таке не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

Згідно з положеннями ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За приписами п.19 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов'язань.

З поясненнь державного виконавця, матеріалів справи, оглядом виконавчого провадження встановлено, що боржник ОСОБА_2, не отримувала повідомлення про відкриття провадження,та інших документів від державної виконавчої служби, ініціатору подання достеменно невідомо місце реєстрації або проживання боржника, а існують непідтверджені данні про проживання боржника нібито в Сихівському районі м. Львова.

Таким чином, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, державний виконавець Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, та що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу.

Хоча саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, проте на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України державним виконавцем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, наведених у поданні, і вимоги про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Оскільки особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, адже лише сам факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків, а достатніх доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обовязків немає, подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання Державного виконавеця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно

Суддя: Кирилюк А.І.