Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2/809/09 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 19 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.,

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вогник» до Папян Нвера Шуркаєвича, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» про спонукання до виконання обовязків в натурі, визнання права власності на нерухоме майно та зобовязання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вогник» на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У 2009 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Вогник» (надалі ТОВ «Вогник») звернулося до суду з позовом до Папян Нвера Шуркаєвича, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» про спонукання до виконання обовязків в натурі, визнання права власності на нерухоме майно та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2017 року цивільну справу за вищезазначеним позовом передано до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ТОВ «Вогник» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу у звязку із порушенням правил підсудності та направити справу для продовження розгляду до Попільнянського районного суду Житомирської області.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Передаючи цивільну справу до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю, суд виходив з того, що до даних правовідносин слід застосовувати правило виключної підсудності передбачене ч.1 ст. 114 ЦПК України, оскільки спір стосується нерухомого майна.

Такий висновок суду є вірними виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.109 ЦПК України позови до фізичних осіб пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленим законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, а позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Однак, законодавець передбачив і випадки виключної підсудності (ст.114 ЦПК України).

Так, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ч.1 цієї статті).

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України встановлено перелік випадків, коли суд передає справу на розгляд іншому суду:

1) якщо до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;

3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

Таким чином, правила ст. 116 ЦПК України мають вичерпний перелік підстав передачі справи з одного суду до іншого та містять заборону передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 45, 46 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, незалежно від зміни обставин, що впливають на визначення підсудності справи, крім випадків, установлених ч. 1 цієї статті.

Якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - ст. 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 116 ЦПК, якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд не має права розглядати справу і зобов'язаний передати її на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.173 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог.

За змістом позовної заяви та її вимог спір виник з приводу нерухомого майна нежитлової будівлі, яка розташована в м. Києві по вул. Т.Шамрила, 4-Б, право власності на яке позивач просить визнати за собою та зобовязати КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» здійснити за товариством реєстрацію права власності.

З матеріалів справи, зокрема, із журналів судового засідання від 21 липня і 29 серпня 2017 року (а.с.9, 43 т.2), вбачається, що розгляд справи по суті судом першої інстанції не розпочинався, головуючий зміст заявлених вимог не доповідав, а тільки вирішував питання за заявленими сторонами клопотаннями, в тому числі і щодо передачі справи за підсудністю належному суду за місцезнаходженням нерухомого майна.

Зважаючи на те, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, розгляд справи по суті не відбувся, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем правил підсудності і з дотриманням вимог ст.116 ЦПК України передав справу за підсудністю до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи розпочався по суті ще у 2009 році є безпідставним, оскільки заочне рішення від 22.12.2009 року, ухвали суду про закриття провадження у справі та про залишення без розгляду частини вимог ТОВ «Вогник» від 27.06.2011 року були скасовані, а направлення апеляційним судом вказаної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не свідчить про те, що розгляд справи вже було розпочато по суті (ч.1 ст.173 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у ухвалі.

Ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вогник» відхилити.

Ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді