Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/958/16-ц
Провадження 2/494/13/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

у присутності:

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника 3-ї особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Березівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 «Про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно», 3-тя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову Заводівська сільська рада Березівського району Одеської області.

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_5 звернувшись із даним позовом до суду просила визнати:

- дійсним договор купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, цілісного майнового комплексу Відкритого Акціонерного Товариства «Жовтнівка» від 12 травня 2010 р. укладеного між ОСОБА_5, та арбітражним керуючим ліквідатором ОСОБА_3, який діяв на підставі ухвали господарського суду Одеської області від 06 жовтня 2009 р. по справі №7/235-08-4029 щодо банкрутства ВАТ «Жовтнівка».

-за ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно, а саме:

1.Винзавод загальною площею 3610,5 кв.м., а саме «А» - цех переробки сировини площею 570,8 кв.м., літ «Б» - вино сховище з підвалом площею 1707,9 кв.м., «В» - спиртосховище площею 105,1 кв.м., літ. «Г» - прохідна площею 19,6 кв.м., літ. «Д» - спиртоцех площею 192, 6 кв.м., літ. «Е» - адмінбудівля площею 251,6 кв.м., літ. «Ж» - вино сховище площею 727,8 кв.м., літ. «З» - господарська будівля площею 21,6 кв.м., літ.»І» - туалет площею 14,5 кв.м., №1-3 огорожа, який розташований за адресою: Одеська області, Березівський район, с.Жовтнівка вул. Дачна, 1.

2. Автогараж, загальною площею 766,6 кв.м., а саме: літ.»А» - авто гараж площею 475,1 кв.м., літ. «Б» - авто гараж площею 203,1 кв.м., літ. «В» - майстерня площею 71,5 кв.м., літ.»Г» - кузня площею 16,9 кв.м., №1-2 0 ворота,№3- огорожа, який розташований за адресою:Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Дачна, 2.

3. Адміністративна будівля,загальною площею 441,3 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Дачна, 3.

4. Баня,загальною площею 168,8 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Дачна, 4.

5. Склад добрив, загальною площею 344, 3 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Дачна, 6.

6. Гуртожиток, загальною площею 893,7 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Дачна, 7.

7. Молочно-товарна ферма (МТФ) загальною площею 1832,0 кв.м., а саме: літ.»А» - корівник площею 17747,7 кв.м., літ. «Б» - дизельна площею 57,3 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Дачна, 12.

8. Будівля ПТО, загальною площею 386, 6 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Дачна, 8.

9. Плотня загальною площею 188,7 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Крагульця,1-А.

10. Склади загальною площею 753,5 кв.м., а саме: літ.»А» - склад площею 374,1 кв.м., літ. «Б» - склад площею 122,0 кв.м., літ.»В» - склад площею 194,9 кв.м., літ. «Г» - склад площею 62,5 кв.м., які розташовані за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.крагульця,1.

11. Будівля гарману, загальною площею 333,2 кв.м., який розташований за адресо.: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Молодіжна,1-А.

12. Виробничий будинок Упаковка, загальною площею 100,6 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Молодіжна,2-А.

13. Дитячий садок, загальною площею 499,1 кв.м., а саме: літ. «А» - дитячий садок площею 359,0 кв.м., літ. «Б» - склад площею 21,9 кв.м, літ «В» - склад площею 42,6 кв.м., літ. «Г» - котельня площею 18,6 кв.м., літ. «Д» - кухня площею 57,0 кв.м, який розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Виноградна, 4.

14. Будівля їдальні, загальною площею 205,5 кв.м., а саме: літ. «А» - їдальня площею 174,3 кв.м., літ. «Б» - сарай площею 31,2 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Виноградна, 2.

15. Будівля заправки, площею 5,3 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Жовтнівка, вул.Виноградна,2-А.

На обґрунтування поданого позову представник позивача вказувала, що 26 вересня 2009 р. на підставі ухвали господарського суду Одеської області було порушено провадження у справі №7/235-08-4029, щодо банкрутства ВАТ «Жовтнівка». Ухвалою того ж суду від 06 жовтня 2009 р. по справі було призначено ОСОБА_3, відповідача по справі, арбітражним керуючим ліквідації ВАТ. 12 травня 2010 р. між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу окремого індивідуально-визначеного майна, цілісного майнового комплексу ВАТ «Жовтнівка». Згідно п.2.1 укладеного між ними договору ціна договору склала 500 000 гривень, які позивач, згідно до касового ордеру №1 від 12 травня 2010 р. внесла на рахунок товариства, а 17 травня 2010 р. був укладений акт прийму-передачі, за яким все майно по договору було передано позивачу. Ухвалою господарського суду від 18 травня 2010 р. юридичну особу ВАТ «Жовтнівка» припинено, арешт скасований, мораторій та інші заходи на забезпечення заяви та провадження у справі закрито.

Також, позивач вказувала, що вони з відповідачем домовились, що усіх істотних умов договору відповідно ст.638 ЦК України, вона згідно до положень ст.655 ЦК України сплатила гроші та прийняла у власність усе майно ВАТ.

Однак, під час укладення між нею та арбітражним керуючим, відповідачем по справі, договору 12 травня 2010 р. не було нотаріального посвідчення договору, оскільки ОСОБА_3 ухилився від його укладення. Але при цьому вони домовились щодо всіх істотних умов договору, між ними відбулось повне виконання договору, тобто передача нерухомого майна та оплата вказаної в договорі купівлі продажу ціни товару.

Оскільки відповідач по справі, на час укладення договору не дотримався вимог законодавства, а саме ст.657 ЦК України, та фактично ухилився від нотаріального посвідчення, то дана обставина згідно ст.220 ЦК України є підставою для визнання такого договору дійсним.

Відповідач по справі позовні вимоги визнав повністю. Пояснив суду, що дійсно він на підставі ухвали Господарського суду Одеської області виконував обовязки арбітражного керуючого під час ліквідації ВАТ Жовтнівка. 12 травня 2010 р. між ним та позивачем ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу окремого індивідуально-визначеного майна, цілісного майнового комплексу ВАТ Жовтнівка. По договору вони домовились щодо всіх істотних умов договору, між ними відбулось повне виконання договору, тобто передача нерухомого майна та оплата вказаної в договорі купівлі продажу ціни товару. Однак, з його вини не відбулось нотаріальне посвідчення вказаного договору.

За заявою представника територіальної громади, та у відповідності до положень ст.35 ЦПК України Заводівську сільську раду Березівського району Одеської області було залучено до участі у справі у якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову.

Представник Заводівської сільської ради проти задоволення позову заперечував. Посилався на те, що тривалий час на території сільської ради знаходиться напівзруйнований цілісний майновий комплекс колишнього ВАТ Жовтнівка. Тривалий час майно, колись крупного підприємства, фактично не використовується, у звязку з чим приходить у занепад та руйнується. Наполягав, що підстав для задоволення позову не має і долю майна колишнього підприємства має вирішувати територіальна громада на території якого воно знаходиться.

Вивчивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки учасників судового розгляду на підставі наданих суду доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

Посилаючись у судовому засіданні на можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна з підстав, визначених частиною другою ст. 220 ЦК, та визнання у звязку із цим права власності на обєкти нерухомості сторони виходили з того, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, а тому суд може визнати такий договір дійсним та визнати право власності на обєкти нерухомості.

Згідно до положень ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Як зазначено у ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного Кодексу України.

При цьому слід зазначити, що положеннями ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Виходячи вищенаведеного правовідносини між сторонами слід регулювати нормами ЦК України, що діяли на час момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом ст. 210, ч.3 ст. 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 657 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суд враховує, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі ст. 210, ч.3 ст. 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін. Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України.

Указана ч.2 ст. 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладення не відповідала встановленим законом вимогам.

Висновку про те, що визнання в судовому порядку дійсним правочину щодо нерухомості суперечить законодавству, оскільки такий правочин підлягає обов'язковій державній реєстрації, а тому частина друга статті 220 ЦК України до таких правовідносин не застосовується.

Як зазначено у ч.6. ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

На підтвердження зазначеного позиція суду, щодо неможливості застосування до правовідносин що виникли між сторонами положень ч.2 ст.220 ЦК України має відображення і у п.13 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Так, з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

З огляду на все вищевикладене підстав для задоволення вимог позивача і судовому захисту її прав не має.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_5 у задоволенні позову до ОСОБА_3 «Про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно», 3-тя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову Заводівська сільська рада Березівського району Одеської області - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 - ти днів з дня його проголошення через Березівський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області, а особами які не були під час проголошення у той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя:__________________________________________