Справа № 307/783/17
Провадження № 2/307/743/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,посилаючись на те, що ОСОБА_1 на підставі типового договору постачання, який не потребує двостороннього підписання, так як був опублікований у газеті «Новини Закарпаття», отримував від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для нього обємах та взяв на себе зобовязання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. З липня 2015 по березень 2016 року відповідач здійснював фактичне споживання природного газу в будинку 4 «в» по вул. Селянська у с. Тячівка, що підтверджується відомістю про обхід за липень 2015 року та актом про припинення газопостачання № 413 від 05.07.2016 р. Вказаними документами зафіксовано різницю у показниках лічильника природного газу та часткові оплати ОСОБА_1 вартості спожитого природного газу на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут». Разом з тим, відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявою про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визначаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обовязків, що з них випливають. Відповідно до пункту чотирнадцять розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р. розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим пяти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Відповідач у порушення вищевказаного пункту не своєчасно та не в повному обсязі проводив розрахунки за спожитий природний газ, тому станом на 20.03.2017 року в нього виникла заборгованість у сумі 5 368,99 гривень. 05.07.2016 року ОСОБА_1 було відключено від газопостачання, у звязку з несплатою заборгованості за спожитий природний газ. Відповідно до статей 67, 68 ЖК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Пунктом десятим ч. 3 ст. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За прострочення виконання грошового зобовязання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ухвалою Тячівського районного суду від 08.02.2017 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Таким чином, сума штрафних санкцій за невиконання зобовязання відповідачем з січня по 20 березня 2017 року складає 5 368,99 грн., з яких 666,83 грн. сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних втрат та 166,85 грн. три відсотки річних від суми основного боргу. Просить стягнути з відповідача 6 202,68 грн., тобто всю суму заборгованості за спожитий природний газ.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

У звязку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений.

В судовому засіданні встановлено, що з липня 2015 р. позивач постачає відповідачу ОСОБА_1 природний газ у дворогосподарство, яке знаходиться у с. Тячівка по вул. Селянська, № 4 «в».

Із 2015 року відповідач зобов'язання щодо своєчасної сплати за надані позивачем послуги газопостачання належним чином не виконує і має заборгованість.

Згідно відомості про обхід за липень 2015 року та акту про припинення газопостачання № 413 від 05.07.2016 р. ОСОБА_1 припинено газопостачання та опломбовано лічильник за борг у розмірі 5 368,99 грн.

Станом на 20.03.2017 р. відповідач має заборгованість на загальну суму 6 202,68 грн., що стверджується довідкою ТОВ «Закарпатгаз Збут» від 24.02.2017 р.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до пункту першого ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно пункту 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що споживач, який отримує послугу з газопостачання, зобов'язаний оплачувати цю послугу.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно з цивільно-правового договору є грошовим зобов'язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якій кореспондує право вимоги кредитора про оплату наданих послуг.

Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, до таких правовідносин застосовується і норма статті 625 ЦК, що встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Правовими наслідками прострочення споживачем комунальних послуг виконання грошового зобов'язання можуть бути і сплата пені, і - на вимогу виконавця - сплата суми втрат від інфляції, і 3% річних. Так, норма статті 20 Законі «Про житлово-комунальні послуги» щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених статтею 625 ЦК.

Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат в розмірі 666,83 грн. та 3% річних в розмірі 166,85 грн. є підставними.

За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» 6 202,68 гривень.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 1600 гривень сплачені ним при поданні позовної заяви до суду.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 510, 526, 625, 714 ЦК України, ст.ст. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» - шість тисяч шістсот двісті дві гривні 68 копійок та одну тисячу шістсот гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик