Справа № 502/189/14-ц
УХВАЛА

10 листопада 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні подання державного виконавця

про

встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець державної виконавчої служби Кілійського районного відділу Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за виконавчим листом виданим Кілійським районним судом Одеської області в цивільній справі № 502/189/14-ц.

В обґрунтування відповідного подання державний виконавець зазначив, що на виконанні у Кілійському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист № 502/189/14-ц виданий 30.07.2014 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_3 огли аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку.

15.08.2014 року державним виконавцем Кілійського районного відділу Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 502/189/14-ц виданого 30.07.2014 року Кілійським районним судом Одеської області та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44409275.

Заборгованість ОСОБА_5 ОСОБА_3 огли, ІНФОРМАЦІЯ_3, за вищезазначеним виконавчим документом боржник не сплачує, тому наявність невиконаних зобовязань за судовим рішенням є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки зазначена особа своє зобовязання не виконує та не вживає заходів до його виконання.

На підставі викладеного, державний виконавець Сілакова Н. М. просила суд: винести ухвалу про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянці України: ОСОБА_5 ОСОБА_3 огли, ІНФОРМАЦІЯ_3 до виконання зобовязань за виконавчим листом № 502/189/14-ц виданим Кілійським районним судом Одеської області.

В поданні державний виконавець зазначив клопотання про розгляд подання без його участі та прохання його задовольнити у повному обсязі.

В звязку з тим, що розгляд подання проведено за відсутності державного виконавця, фіксування судового розгляду подання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши надані державним виконавцем до подання матеріли виконавчого провадження, судом встановлено наступне:

30.07.2014 року Кілійським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 ОСОБА_3 огли аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку / доходу/ відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку.

На підставі вказаного виконавчого листа 15.08.2014 року державним виконавцем Кілійського районного відділу Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44409275, яким постановлено боржнику добровільно виконати вимоги виконавчого документу.

При розгляді подання судом застосовано наступні положення діючого законодавства:

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може буги встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст. 377-1 ЦПК України.

Згідно ч. 1 вищевказаної статті, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

-якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

-якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України саме на державного виконавця покладається обовязок довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведене протилежне. Тим більше що боржник, стосовно обмеження права якого внесено подання, нормами закону фактично позбавлений можливості довести суду, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання.

Ухилення від виконання боржником своїх обовязків полягає у будь-яких свідомих діях (бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, відсутність відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, на думку суду, є підставою для відмови у задоволенні подання, оскільки державним виконавцем не доведено наявності умислу боржника від виконання відповідного зобовязання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 33, 124 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_5 ОСОБА_3 огли, ІНФОРМАЦІЯ_3, у праві виїзду за межі України відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6