Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, виконавчого комітету Вінницької міської ради, треті особи: міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора № 12», ОСОБА_9, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, розподіл житлової площі, зміну договору найму житлового приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_10 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_8, виконавчого комітету Вінницької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, розподіл житлової площі, зміну договору найму житлового приміщення.

У вересні 2011 року ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житлом, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 березня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено. Ухвалено усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_7 квартирою та вселено ОСОБА_6, ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування квартирою шляхом виділу у користування ОСОБА_6, ОСОБА_7 кімнати площею 21,1 кв. м, а ОСОБА_8 - кімнати площею 18, 7 кв. м. Допоміжні приміщення квартири залишено у спільному користуванні. Зобов'язано житлові органи Вінницької міської ради укласти із ОСОБА_6, ОСОБА_7 договір найму на жиле приміщення площею 21,1 кв. м, із ОСОБА_8 на жиле приміщення 18, 7 кв. м, зобов'язавши рівну оплату сторін за нежитлові приміщення. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 24 травня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 березня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 серпня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 березня 2012 року за пропуском строку на апеляційне оскарження.

11 жовтня 2016 року ОСОБА_10 звернувся до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що про наявність оскаржуваного судового рішення він дізнався від матері ОСОБА_11 (дружина ОСОБА_8) 04 жовтня 2016 року, вказаним рішенням порушено його права як члена сім'ї наймача ОСОБА_8, оскільки він проживає у квартирі АДРЕСА_1 із 2009 року й на час розгляду справи судами був неповнолітнім.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, надано строк протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали для звернення із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку та наведення поважності причин його пропуску.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14 листопада 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзіОСОБА_10, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідноч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_10 у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та ненадання заявником відповідних доказів на їх підтвердження.

Колегія суддів із такими висновками погоджується.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Положення ч.1 ст. 294 ЦПК України визначає строки апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, які становлять: десять днів з дня проголошення рішення, а у разі, коли особа, яка бере участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні при проголошенні рішення - десять днів з дня отримання копії рішення.

На підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Для заявників, зазначених у ч. 1 ст. 292 ЦПК України, перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції (ч.1 ст. 294 ЦПК України) починається із дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про наявність оскаржуваного рішення суду, яким порушуються їхні права.

Таким чином, початок перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пов'язаний не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (наявність судового рішення, факт порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, маючи місцем проживання квартиру АДРЕСА_1 та отримавши 16 липня 2016 року під особистий підпис рекомендоване повідомлення про вручення копії ухвали апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги його матері ОСОБА_11 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 березня 2012 року, мав об'єктивну можливість дізнатися про наявність оскаржуваного рішення суду першої інстанції та порушення цим рішенням його інтересів, після досягнення повноліття правом на оскарження цього рішення суду у встановлений строк не скористався.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справами та є необґрунтованими.

За таких обставин, оскаржувана ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена із дотриманням ч. 3 ст. 297 ЦПК України та підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_10 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик