Справа № 639/2041/17
Провадження № 2/639/1253/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про захист прав споживачів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про захист прав споживачів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.04.2017 вказану позовну заяву залишено без руху, оскільки її подано з порушенням ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем не додано документ про сплату судового збору.

В своєму позові позивач посилався на те, що його звільнено від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачеві хвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.04.2017 було роз'яснено, що на сьогодні такі підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Поняття споживача визначено в п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» раніше було передбачено, що споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору, проте, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Однак, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

У звязку з тим, що спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Оскільки нормативно-правовим актом, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у ст. 5 цього Закону.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 11 березня 2016 року, справа № 6-6420ск16 зазначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.

В п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (ст. 121 ЦПК України) або залишення заяви без розгляду (п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України).

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 Закону України « Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,00 грн).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року становить 1600 грн 00 коп.

Таким чином, позивачеві необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 640 грн за вимогу немайнового характеру на р/р 0008 (код ЄДРПОУ суду - 02893738, отримувач коштів ГУ ДКС України у Новобаварському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999612, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, код банку отримувача (МФО) 851011, код класифікації доходів бюджету 22030001) та надати суду документ, який підтверджує сплату судового збору за подання вказаної позовної заяви.

20.04.2017 позивач отримав копію ухвали суду про залишення заяви без руху, про що в матеріалах справи свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак недоліки у строк встановлений судом не усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений судом строк не виконає вимоги, визначені ст. 119 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, у встановлений судом строк ОСОБА_1 не усунуто виявлених судом недоліків, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

При цьому, суддя розяснює, що згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про захист прав споживачів повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М.Гаврилюк