Справа № 577/5178/17
Провадження № 2/577/1924/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Галяна С.В.

при секретарі Іваненко Н.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Конотопської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи тим, що з 05 вересня 2014 року він перебував з відповідачкою у шлюбі. Від шлюбу 23 вересня 2015 року у них народився син ОСОБА_4. 22 листопада 2017 року шлюб між ними розірвано, але в рішенні суду не вказано про те, з ким залишиться проживати дитина. На даний час відповідачка збирається виїхати до Росії працювати і збирається забрати з собою сина, але не має ні житла, ні дитсадка для дитини. В м. Конотопі, крім нього у дитини є дві бабусі та два дідуся. Він вважає, що створе сину кращі умови для його фізичного та духовного розвитку, оскільки забезпечений житлом, в якому зареєстрована дитина, має роботу, достатньо заробляє (працює інспектором прикордонної служби 2 категорії снайпер 4 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Суми-1» Сумського прикордонного загону). Він вважає, що на даний час доцільно визначити місце проживання дитини з ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи: органу опіки та піклування Конотопської міської ради ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають значення для справи.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі і від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в свідоцтві про народження якого, вони вказані батьками (а.с.4,6, 23). Але в рішенні суду не вказано про те, з ким залишається проживати дитина. (а.с.6, 23).

З копії довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради № 6215 від 06.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 за адресою: м. Конотоп, вул. Успенсько-Троїцька, 17/47.( а.с. 5).

З копії службової характеристики прикордонної комендатури «Суми-1» Сумського прикордонного загону від 12.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи. (а.с.20).

З акту обстеження умов проживання, складеного 22.12.2017 року відповідною комісією, вбачається, що за адресою проживання батька створені усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку ОСОБА_4 (а.с. 22).

ОСОБА_1 має задовільний стан здоров»я та постійний дохід. (а.с.20,21).

Згідно висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради № 01-14/1374 від 27.12.2017 року останній вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком, ОСОБА_1 і це відповідає інтересам дитини, найкраще відповідає збереженню завязків дитини з сімєю та забезпечує його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. ( а.с. 17,18).

Відповідно до вимог ст. 11,14 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, а за ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучені зі своєю матір'ю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, має належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб дитини і у нього створені належні умови для її виховання, працює та має постійний дохід.

При цьому, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, в зв»язку з чим приймає визнання відповідачем позову.

Керуючись ст. ст. 141, 150, 152, 155, 161 СК України, ст.ст. 259,263-265, 268,354,355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 ( проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Троїцька, 17, кв. 47, РНОКПП НОМЕР_1).

Повне судове рішення складено 05 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Галян С. В.