У Х В А Л А

08 грудня 2017 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Шевцова Т.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння.

07.12.2017 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, відповідно якої просить оголосити в розшук транспортний засіб Land Rover Sport, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 та заборонити будь-яким особам експлуатацію цього транспортного засобу, вилучивши його на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів при Регіональному сервісному центру МВС України в Дніпропетровській області.

Заява обґрунтована тим, що судом було накладено арешт на вказаний автомобіль, проте відповідач ОСОБА_3 продовжує ним користуватись та може вчинити дії з його незаконного відчуження, шляхом надання довіреності або вивозу за межі України, або може його пошкодити чи розкомплектувати, чи потрапити в ДТП.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, пункт 3 постанови №9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснює, що згідно з п. 1 ч 1 ст. 152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують принцип непорушності права власності.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вимоги позивача про витребування автомобіля від відповідача та постановлення його на тимчасовий майданчик зберігання транспортних засобів, з оголошенням в розшук не кореспондуються зі встановленими способами забезпечення позову, окрім цього, таке зберігання транспортних засобів є оплачуваною послугою. Розшук майна боржника є заходом процесуального примусу у виконавчому провадженні, яке може бути порушено за ухвалою суду про накладення арешту на майно.

Також, суд вважає, що витребування автомобіля від відповідача із забороною експлуатації є порушенням права власника мирно володіти своїм майном, доки право власності ОСОБА_3 не спростовано в належному порядку, він має право, при встановленому обмеженні арештом, експлуатувати автомобіль та несе ризик його випадкового пошкодження чи знищення.

За таких обставин, при не співмірності обраного позивачем способу забезпечення позову та враховуючи вже вжитті заходи забезпечення позову, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В заяві позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В. Шевцова