Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної установи «Держгрунтохорона» державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», Рівненської філії Державної установи «Держгрунтохорона» державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» про скасування наказу в частині звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу до моменту фактичного розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Держгрунтохорона» державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», Рівненської філії Державної установи «Держгрунтохорона» державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» про скасування наказу в частині звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу до моменту фактичного розрахунку, у якому просив скасувати наказ директора Рівненської філії державної установи «Держгрунтохорона» державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» В.І.Долженчука від 30 червня 2015 року № 26 в частині звільнення його з посади ґрунтознавця першої категорії лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів з 30 червня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, поновити його на цій посаді та зобов'язати відповідача провести з ним розрахунок за відрядження згідно з наказами від 15 червня 2015 року № 20 та від 24 червня 2015 року № 23, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту фактичного розрахунку.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що він працював у відповідача на посаді ґрунтознавця першої категорії лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів та 30 червня 2015 року був звільнений із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Вважає, що звільнення проведено незаконно, оскільки скорочення його посади не відбулось, він має переважне право на залишення на роботі у зв'язку із наявністю наукових здобутків та перебуванням на його утриманні трьох дітей, крім того, роботодавцем порушено порядок його звільнення з роботи, оскільки не запропоновано йому іншу роботу на тому самому підприємстві, погодження на зміни до штатного розпису та структури підприємства профспілковий орган не надавав, як і не надавав згоди на звільнення позивача.

Крім того, з позивачем не було проведено повного розрахунку при звільненні. Просив позов задовольнити.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 04 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Рівненської області від 04 грудня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2016 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з державною установою «Держгрунтохорона» державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», працюючи на посаді ґрунтознавця першої категорії в лабораторії моніторингу та агрохімічної паспортизації ґрунтів з 11 грудня 2001 року по 30 червня 2015 року.

ЛистомМінаргополітики України від 16 березня 2015 № 37-13-3-13/3732 доведено інформацію про зменшення видатків ДУ «Держґрунтохорона» та 31 березня 2015 року прийнято наказ ДУ «Держґрунтохорона» № 10 «Про затвердження граничної чисельності та штату працівників філій ДУ «Держґрунтохорона».

На виконання наказу Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» ДУ «Держгрунтохорона» №10 від 31 березня 2015 року «Про затвердження граничної чисельності та штату працівників філій ДУ «Держгрунтохорона» Рівненською філією ДУ «Держґрунтохорона» прийнято наказ від 28 квітня 2015 № 11-1 «Про введення в дію штатного розпису», яким передбачено упорядкування штату Рівненської філії, введення в дію нового штатного розпису з 02 червня 2015 року та можливе вивільнення працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. З даним наказом було ознайомлено працівників Рівненської філії ДУ «Держрунтохорона» та попереджено про наступне звільнення, включаючи і позивача.

Новий штатний розпис не містив посади, яку обіймав позивач.

Позивачу було надано для ознайомлення попередження про те, що в зв'язку з скороченням чисельності працівників його буде звільнено з роботи 30 червня 2015 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України

Наказом директора Рівненської філії ДУ «Держґрунтохорона» державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» В.І. Долженчука від 30 червня 2015 року № 26 ОСОБА_4 звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Також судами встановлено, що 30 березня 2015 року відбулися збори трудового колективу філії, де колектив працівників було повідомлено про можливе звільнення працівників у зв'язку з скороченням штату, 31 березня 2015 року директором Рівненської філії надіслано профспілковому комітету повідомлення про майбутнє вивільнення працівників і скорочення штату, тобто за три місяці до запланованого скорочення, а 11 червня 2015 року надіслано подання на кожного працівника про надання згоди на розірвання трудового договору.

Відповідно до положень ст. 43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 проведено відповідачем законно та з дотриманням передбаченої Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» процедури звільнення, так як у відповідача відбулося скорочення штату працівників, зокрема, посади, яку обіймав позивач, і новим штатним розписом цієї посади не передбачено, крім того, профкомітет Рівненської філії ДУ «Дергрунтохорона» на звернення роботодавця про надання згоди на звільнення не надав жодної відповіді і не прийняв рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що судами при вирішенні спору не враховано переважного права позивача на залишення на роботі є необґрунтованими та спростовуються встановленими обставинами справи.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова