Справа № 308/2835/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 жовтня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує, зокрема, тим, що він є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2000 року, що відповідачі були зареєстровані за вказаною адресою за згодою власника, не є власниками квартири та членами сім'ї позивача. Відповідачі в квартирі не проживають, відсутні їх речі, не несуть витрат на утримання квартири. Відповідачі виїхали за кордон у січні 2016 року. Наявність реєстрації відповідачів за даною адресою є перешкодою для нього як власника.

У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, однак, як вбачається з матеріалів справи, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення.

Відповідачі до суду повторно не з'явилися, були повідомлені завчасно і належним чином, зокрема і через оголошення у газеті «Новини Закарпаття» № 76 (4691) від 13 жовтня 2017 року. Заперечень проти позову не представили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

З договору купівлі-продажу квартири від 07.07.2000 року випливає, що позивач купив квартиру за адресою: АДРЕСА_1, договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 3397.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна випливає, що відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 - відсутні.

Згідно з довідкою Комунального підприємства Ужгородської міської ради Архітектурно-планувального бюро, квартира АДРЕСА_1, станом на 31.12.2012 року була зареєстрована в КП «БТІ м. Ужгорода» №16774 за ОСОБА_2, в цілому, на підставі договору купівлі-продажу №3397 від 07.07.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Хребтань Н.М.

З довідки ЖРЕР №2 «Підзамок» № 2152 від 29.08.2016 року випливає, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1. В квартирі зареєстровані ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровані з 11.09.2012 р.

З довідки Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Доказів на спростування даних фактів відповідачі не представили, так само не представили доказів на підтвердження того факту, що залишили квартиру і тривалий час відсутні в ній з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачами зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно зі ст. 71 ЖК України, за наймачем чи членом його сім'ї протягом шести місяців відсутності зберігається право користування жилим приміщенням; член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у разі його відсутності понад 6 місяців без поважної причини, згідно ст. 72 ЖК України. Такі ж правила встановлені і стосовно осіб, що проживали в жилому приміщенні, належному особі на праві приватної власності (ст. 167 ЖК України).

Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідачі не проживали в квартирі значно більше шести місяців без поважних причин і залишили квартиру добровільно, втратили право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідачі не є власниками квартири, тому їх права не є похідними від права власності.

Крім того, згідно з ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Власник у відповідності до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності. Оскільки, наявність реєстрації відповідачів за вказаною адресою є перешкодою для власника, то позивач має право вимагати усунення перешкоди і у такий спосіб, як визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст. 71, 72, 167 ЖК України, ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 11, 57, 60, 212, 214, 215, 224-228, 231, 233 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити;

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О.Шепетко