Справа № 494/312/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

відповідача ОСОБА_2 (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів від частки від доходу на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

06.04.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів від частки від доходу на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою суду від 07.04.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Позивач зазначила, 16.06.2007 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 вказала, що з січня 2014 року вона з відповідачем припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, зазначила, що на сьогоднішній день дитина проживає разом з нею, позивач її утримує та виховує. Позивач зазначила, що ОСОБА_2 лише раз на півроку на утримання дитини надає кошти у сумі від 1000 грн. до 1500 грн. хоча є працездатним та зобовязаний утримувати дитину. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини від його видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, також просила допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Позивач у судовому засіданні 26.04.2017 року позов підтримала, та просила його задовольнити, також просила вимогу щодо негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць не розглядати, про що написала заяву (а.с.19)

Відповідач у судовому засіданні 26.04.2017 року не заперечував проти задоволення позову, про що зазначив у заяві (а.с.20).

Дослідивши матеріали справи, думку представника позивача та відповідача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини четвертої статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову…».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №268976 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7).

Судом встановлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.10.2007 року серія 1-ЖД №098533 (а.с.8).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Березівської міської ради Одеської області від 05.04.2017 року №1077 ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за адресою: вул.. Володарського, 9, м. Березівка, та має відповідний склад сімї, а саме: син ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до довідки виданої виробничим управлінням житлового-комунального господарства виконавчого комітету Березівської міської ради ОСОБА_1 працює у ВУЖКГ та отримує відповідну заробітну плату (а.с.10).

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - СК України) «батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач свого обов'язку утримувати дитину не виконує та проти вимог позивача не заперечує.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України встановлено: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України».

Згідно частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом з пояснень відповідача, останній працює водієм у ТОВ «Березівський агрошляхбуд» та має постійний заробіток.

Статтею8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", «вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення».

З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що відповідач не заперечує проти позову, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд доходить висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.09.2025 року.

Згідно з частини першої статті 191 СК України «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову». Як зазначено вище, позов подано саме 06.04.2017 року.

В силу статті 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору в розмірі 640 гривень 00 коп. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід Державної судової адміністрації України з відповідача

Керуючись ст.ст. 199-201 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів від частки від доходу на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії КМ 646280, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) аліменти в розмірі 1/3 частини від його видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з 06 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.09.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Києв/ 22030106; код за ; банк отримувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26.04.2017 року.

Суддя І.А. Римар