Справа № 446/1431/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/783/4536/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Кам'янка Бузького районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив суд стягнути з відповідачів основний борг за спожитий природний газ 7010 грн. 41 коп., а також 3895 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 291 грн. 74 коп. трьох процентів річних та 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі є споживачами природного газу за місцем свого проживання, використовували для побутових потреб газ, який надавався позивачем та відповідно до вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. №476) зобов'язані своєчасно оплачувати вартість спожитого природного газу. Позивач свої зобов'язання щодо надання відповідачу послуг з газопостачання до його будинку виконав, в той час як відповідачі належним чином не оплачували вартості вказаних послуг, внаслідок чого станом на 21.05.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 7010 грн. 41 коп. ОСОБА_5 цього, оскільки відповідачі плату за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання не вносили у відповідності до ч.1 п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання не пізніше 10 числа наступного місяця, чим прострочили виконання свого зобов'язання, тому на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з останнього позивач просить стягнути також 3895 грн. 32 коп. інфляційних втрат та 291 грн. 74 коп. трьох процентів річних за період з 01.04.2014 року по 21.05.2015 року.

РішеннямКам'янка Бузького районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - ОСОБА_6

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що вважає рішення незаконним і необґрунтованим та таким, що постановлене всупереч норм матеріального права. Звертає увагу, що судом не взято до уваги те, що Товариство звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобовязань, на які поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки окрім проведеного донарахування (необлікованого) обєму природного газу, за результатами висновку експертизи про виявлення втручання в роботу лічильника газу, відповідачами було спожито обєм природного газу по встановленому підмінному лічильнику газу, за які відповідачі зобовязані були своєчасно розрахуватись. Однак останні не здійснили оплату за надані послуги з газопостачання, внаслідок чого виникла заборгованість.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, в судове засідання не зявились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач, використовуючи своє право на звернення до суду, покликається на норми закону, які не підлягають до застосування для даних правовідносин, оскільки дія ч.2 ст.625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, оскільки відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими коштами, що теж є відповідальністю, а тому нарахування процентів на суму шкоди фактично є подвійною мірою відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Стрептівської сільської ради №490 від 04 жовтня 2014 року, про те, що в жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 Бузького району Львівської області, вул. Зелена,3, ОСОБА_3, склад сімї наступний: дружина - ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, онук ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_4, онук-Хома Р.І.,ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).

08 листопада 2013 року у будинку за адресою: Львівська область, Камянка-Бузький район, с. Стрептів, вул.Зелена, 3, представниками Камянка-Бузького УЕГГ ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було складено акт за №3850 про виявлені порушення в правильності роботи встановленого за вказаною адресою газового лічильника PRIMAGAS, зав. №2162935 з показами 22 722 куб.м. з причин невідповідності показів лічильника обємам газу, використаних газовими приладами та пристроями споживача. Цього ж дня, 08 листопада 2013 року, вказаний лічильник газу був демонтований для проведення експертизи, про що був складений відповідний акт. Замість демонтованого лічильника був встановлений ПЛГ з обмінного фонду тип САМГАЗ з показником 3438 куб.м. (а.с.144).

11 листопада 2013 року між ПАТ «Львівгаз» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання.

21 листопада 2013 року комісією в складі ОСОБА_11 начальнника управління КтаООГ ПАТ «Львівгаз», ОСОБА_12 інженера І-ї категорії ДП «Львівстандартметрології», ОСОБА_13 начальника СЦ та ОСОБА_14 начальника ЛПР ПЛГ було проведено експертизу лічильника газу № №2162935 та виявлено втручання в роботу ПЛГ, про що було складено акт №1520 експертизи лічильника газу від 21.11.2013 року.

02 квітня 2014 року у звязку з заборгованістю за спожитий газ в сумі 6278 грн. 05 коп. майстром ОСОБА_15 та слюсаром ОСОБА_5, в присутності ОСОБА_3, було знято підмінний ПЛГ САМГАЗ з показниками 4883 куб.м. Газопостачання припинено шляхом встановлення заглушки, опломбування, про що складено відповідний акт (а.с.12).

Як вбачається з розрахунку абонента ОСОБА_3, в період з 09.05.2013 року по 08.11.2013 року ПАТ «Львівгаз» було здійснено дорахунок по тарифу в сумі 5 424 грн. 28 коп.

З розрахунку заборгованості, з яким погоджується колегія суддів, вбачається що станом на 01.01.2014 року заборгованість за послуги з газопостачання за адресою: Львівська область, Камянка-Бузький район, с. Стрептів, вул.Зелена, 3, становить 5 651 грн. 09 коп., з яких 5 424 грн.28 коп.- донарахунок за виявлені втручання в роботу ПЛГ на підставі акту №1520 від 21.11.2013 року, а також 226 грн. 81 коп. за послуги, надані в період з 08.11.2013 року по 01.01.2014 року.

У звязку з неоплатою заборгованості, станом на 02.04.2014 року, день фактичного припинення газопостачання, у ОСОБА_3 утворилась заборгованість у розмірі 7 010 грн. 41 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.147).

Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, електроенергія, газ, теплова енергія, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п.10 «Правил надання населенню послуг з газопостачання» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року №2246 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року №476) (далі Правила), розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу.

Пунктом 17 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вносяться не пізніше 10-го числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Як передбачено п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІУ споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 29 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. №812 від 13.07.2010 року станом на 1 січня 2014 року за умови споживання природного газу менше, ніж 2500 м3 за рік передбачена вартість 0,7254 грн. за 1 м3 газу (за наявності лічильника), а за споживання понад 2500 м3 1.098 грн. З 1 травня 2014 року Постановою НКРЕ від 03.04.2014 року №420 встановлено нові роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення: за умови споживання природного газу менше, ніж 2500 м3 за рік передбачена вартість 1,098 грн. за 1 м3 газу (за наявності лічильника), а за споживання понад 2500 м3 1,788 грн. Такий перерахунок здійснюється до 1 лютого поточного року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 7 010 грн. 41 коп. за спожитий газ підлягають до задоволення.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, у звязку з невиконанням зобовязань, щодо сплати заборгованості за надані позивачем послуги з газопостачання, на думку колегії суддів позивачем правомірно нараховано інфляційні витрати в сумі 3 895 грн. 32 коп. грн. та 3% річних у розмірі 291 грн. 74 коп., які підлягають стягненню з відповідачів.

Така позиції висловлена й в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2016 року (справа № 6-35900ск15).

Оскільки, обов'язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону і судом апеляційної інстанції не здобуто доказів відсутності цих послуг або їх надання неналежної якості, а розрахунки позивача колегія суддів приймає як належні та допустимі докази в розумінні статті 57,58 ЦПК України, оскільки доказів протилежного стороною відповідачів не представлено, відтак рішення Кам'янка Бузького районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, в порушення норм процесуального права не встановив всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог ст.309 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ст.88, 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - задовольнити.

Рішення Кам'янка Бузького районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» основного боргу в сумі 7 010,41 (сім тисяч десять грн. 41 коп.), інфляційних витрат в сумі 3 895, 32 (три тисячі вісімсот девяносто пять грн. 32 коп.), три проценти річних в сумі 291,32 грн. (двісті девяносто одна грн. 32 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» судовий збір по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_16