АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1378/17 Справа № 204/4786/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення Красногварійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2012 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 160 000 доларів США строком на три роки, до 01 жовтня 2015 року, а ОСОБА_3 зобовязався повернути грошові кошти у вказаному розмірі та у вказаний строк.

У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, 10 вересня 2015 року та 06 жовтня 2015 року позивач направив на адресу відповідача письмові вимоги про повернення позики та повідомив відповідача, що в зв*язку з тим, що останній не повернув у строк до 01 жовтня 2015 року грошові кошти, позивачем за договором купівлі-продажу від 05 жовтня 2015 року реалізована застава відповідача на суму 30 000 доларів США. При цьому недоотримана сума за договором позики від 01 жовтня 2012 року складає 130 000 доларів США. У звязку з чим позивач вимагав від відповідача повернути йому 130 000 доларів США у найкоротший термін.

Відповідач на претензії не відреагував. А 01 жовтня 2015 року направив на адресу позивача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог з вимогою повернення грошових коштів і застави. Посилався на той факт, що підстав для задоволення позову не має, оскільки позивач має більшу суму заборгованості перед відповідачем, зобовязання має бути припинено на підставі ст. 601 ЦК України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Задовольняючи вимоги позивача у сумі 130 000 доларів США, райсуд, на підставі правил статей 1046, 1049 ч. 1, 525, 526 ЦК України, 10, 57, 60, 213, 214 ЦПКУ, обгрунтовано прийшов до висновку про їх доведеність, враховуючи наступне.

Умовами договору позики від 01 жовтня 2012 року було встановлено, що позичальник вносить позикодавцю заставу, яка не є предметом розрахунку в разі втрати (неповернення) позики у сумі 160 000 доларів США. Після реалізації застави у разі втрати (неповернення) ОСОБА_3 позики, він сплачує ОСОБА_2 суму, якої бракує до повного розрахунку за позикою у валюті.

Розглядаючи заяву відповідача про припинення зобов*язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, райсуд вірно вважав, що однорідних вимог між сторонами не виникало, оскільки зобовязання щодо повернення грошових коштів, отриманих у позику, виникло тільки у відповідача перед позивачем на підставі договору позики. Доказів, які б свідчили про наявність будь-яких інших зобовязань, договорів, які б могли бути підставою для зарахування зустрічних однорідних вимог, сторонами суду не надано, таким чином, склалися договірні відносини щодо повернення відповідачем позики.

Судом зроблено вірний висновок, що передача рухомого майна у якості застави, не є зобовязанням у розумінні ст. 509 ЦК України, а є лише забезпеченням виконання вказаного зобовязання, у звязку з чим будь-яких зустрічних зобовязань позивача перед відповідачем не виникало.

З огляду на те, що позивачем була реалізована частина музичної техніки, переданої в заставу, на суму 30 000 доларів США, що ним самим визнано, суд прийшов до правильного висновку, що сума, яка підлягає поверненню позивачу за договором позики складає 130 000 доларів США, а за проведеним судом розрахунком по офіційному курсу валют на день звернення до суду- 21.07.2016 року- заборгованість склала 3 225 507,48грн.

Доводи відповідача про те, що позивач за договором купівлі-продажу придбав у нього музичну техніку на загальну суму 7 886 894.07грн., не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджені доказами, оформленими в установленому законом порядку. Розписка на а.с.62, на яку посилається відповідач в якості підтвердження продажу позивачеві техніки, не оформлена належним чином, є неконкретною, не зрозумілою, не містить чітких умов та обов*язків сторін, при тому, що відповідач на протязі часу розгляду справи називав різні суми вартості музичної техніки: 60 000долл., 400 000 долл. та інш., а тому належним доказом бути не може.

Підстав для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4