Справа № 750/6176/17 Провадження № 22-ц/795/2140/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Рахманкулова І. П. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника відповідача ОСОБА_5, представника органу опіки та піклування ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, до Чернігівської міської ради про визнання права на проживання у квартирі,

- треті особи Комунальне підприємство «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради, орган опіки та піклування Деснянської у місті Чернігові ради,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2017 у задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним, оскільки фактичні обставини справи досліджені неповністю, а висновки по справі неправильні. Апелянт вказує на те, що неповнолітній ОСОБА_8 в силу ст.64 ЖК України є членом сімї ОСОБА_9. Також зазначає, що не залучено в якості відповідача ОСОБА_10.

В судове засідання законний представник малолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_7 - не зявився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 09.11.2017 поштового відправлення.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Залучений судом в силу ст. 19 СК України представник органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради проти задоволення апеляційної скарги заперечував, пославшись на те, що дитина має проживати за місцем проживання своїх батьків.

Третя особа Комунальне підприємство «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради - належним чином була повідомлена про час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення 09.11.2017 поштового відправлення, проте свого представника до суду не направила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.06.2017, яке набрало законної сили, батьків малолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виселено з квартири № 61, що розташована в будинку № 2-а по вул. Волковича в м. Чернігові. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.12.2016, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_11, ОСОБА_7 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_10 про визнання членами сімї та визнання права проживання в цій квартирі відмовлено. Крім того суд взяв до уваги те, що малолітній ОСОБА_8 народився 20 липня 2016 року, тобто, вже після смерті наймача квартири ОСОБА_9 (17 січня 2016 року) і тому не може вважатися членом сімї померлого, оскільки з ним не проживав, а місцем його проживання згідно з ч.4 ст.29 ЦК України є місце проживання його батьків або одного з них.

Такі висновки відповідають матеріалам справи та повністю ґрунтуються на вимогах законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Судом встановлено, що 28 травня 2016 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_7) ОСОБА_13 шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_7 просив визнати за неповнолітнім ОСОБА_8 право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як встановлено судом, спірна квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду.

Квартиронаймач зазначеної квартири ОСОБА_9 помер 17 січня 2016 року. Квартира останнім не приватизована.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2017 року, позов Чернігівської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_14 про виселення задоволено. Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення. Цим рішенням встановлено, що квартира АДРЕСА_3 відноситься до державного житлового фонду. Відповідно до виписки з особового рахунку № 302570-0 в спірній квартирі були зареєстровані: ОСОБА_15, яка знята з реєстрації 27.08.2012 у звязку зі смертю; ОСОБА_16, який знятий з реєстрації 26.06.2001 у звязку зі зміною місця проживання; ОСОБА_9, який знятий з реєстрації 11.12.2007 у звязку зі смертю та ОСОБА_9, який знятий з реєстрації 17.01.2016 також у звязку зі смертю. Листом від 15.04.2016 № 46 КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради повідомило Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду, що станом на 01.04.2016 виявлено неприватизоване житло, власники якого померли, зокрема, АДРЕСА_4. 22 квітня 2016 року було проведено обстеження даної квартири комісією, яка встановила, що у обстеженій квартирі знаходяться громадяни ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_14, які змінили замок на вхідних дверях, вказали, що там проживають, однак жодних документів на правомірність свого знаходження в цій квартирі не надали, відмовилися звільнити державну квартиру. Дані обставини були відображені у відповідних актах. З виписки з особового рахунку № 329704-0 квартири АДРЕСА_5, що ОСОБА_14 є власником даної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2011 та за даною адресою також зареєстрований ОСОБА_7 Крім того, згідно з випискою по особовому рахунку № 321166-0 квартири АДРЕСА_6, за даною адресою зареєстрована ОСОБА_12

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 07 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_11, ОСОБА_7 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_10 про визнання членами сімї та визнання права проживання в квартирі відмовлено. Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_17, який розірвано 10.01.2013, отже, позивачі, які стверджували, що вселилися в квартиру в серпні 2012 році, не могли на законних підставах вселитися в квартиру в якості членів сімї ОСОБА_9 і проживати з ним однією сімєю в період з серпня 2012 року по 10.01.2013. ОСОБА_9 як наймач квартири не звертався із заявою про реєстрацію позивачів як членів його сімї. 22.02.2013 він подав КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради заяву про переоформлення на його імя особового рахунку на квартиру (в звязку із смертю матері) і про вселення в квартиру позивачів вказане підприємство як балансоутримувача квартири не повідомив. Звертаючись у травні 2016 року до органу реєстрації шлюбу із спільною заявою про реєстрацію шлюбу, позивач ОСОБА_11 вказала місцем свого проживання квартиру ІНФОРМАЦІЯ_3, а позивач ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_7, при цьому позивач ОСОБА_11 мала право проживання в цій квартирі до 06.06.2016, а позивач ОСОБА_7 до 28.05.2016. Після цього, позивачі знялися з реєстрації за вказаними адресами і на теперішній час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4 без реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Позивач не довів суду ґрунтовності своїх позовних вимог. Доводи апелянта, що малолітній ОСОБА_8 був членом сімї квартиронаймача ОСОБА_9 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як вказувалося вище, малолітній ОСОБА_8, народився 27.07.2016 (а.с.13), тобто вже після смерті 17.01.2016 квартиронаймача ОСОБА_9, що виключає можливість їх проживання однією сімєю. Крім того, оскільки батьки малолітнього - ОСОБА_11, ОСОБА_7 - не набули права на спірне житло, їх малолітня дитина також не може вважатися такою, що має право на проживання в спірній квартирі.

Відповідно до приписів ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

З огляду на вказану норму та наявне рішення суду про виселення батьків малолітнього ОСОБА_8 зі спірної квартири, підстави для визнання його права на проживання в спірній квартирі відсутні.

Не є підставою для скасування законного рішення суду і та обставина, що до участі у справі як відповідача не було залучено ОСОБА_10, якій спірну квартиру ЧМР виділено в користування. Виходячи з принципу диспозитивності, позивач самостійно визначається з колом відповідачів. Суд, за змістом ст.11 та 33 ЦПК України, може замінити неналежного відповідача або залучити як співвідповідача іншу особу лише за клопотанням позивача. Таке клопотання ОСОБА_7 під час розгляду справи не заявляв.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені обставини та факти, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання права неповнолітнього ОСОБА_8 на проживання у спірній квартирі № 61, що розташована в будинку № 2-а по вул. Волковича в м. Чернігові.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: