Справа № 461/6701/16 Провадження № 2/450/588/17
УХВАЛА

судового засідання

11 січня 2017 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Курпіта П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

Пустомитівським районним судом Львівської області розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу відповідно до переднього договору. 11.01. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення зазначеного вище позову. У вказаній заяві, з метою забезпечення позову, позивач просить суд накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2; накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, що знаходиться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах, що належить ОСОБА_2; заборонити виїзд за кордон ОСОБА_2.

Позивач, як підставу для задоволення заяви про забезпечення позову вказує те, що на теперішній час у відповідача ОСОБА_2 є можливість відчуження його власності, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду у справі.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Пленум ВСУ України у п. 4 Постанови "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року з метою правильного застосування норм закону розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є боргові зобовязання між сторонами на загальну суму 84 540,00 грн.

З інформаційної довідки № 77853210 від 10.01. 2017 року слідує, що ОСОБА_3 на праві власності володіє таким нерухомим майном: квартира № 10 «б» по вул. Ромашкова, м. Львів; квартира АДРЕСА_1; 3 / 200 частина нежитлового приміщення площею 1 051, 3 кв.м. по вул. Острівського, 32, смт. Щирець, Пустомитівського району.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд прийшов до висновку, що такий вид забезпечення позову як арешт майна боржника не співмірний із заявленими позивачем позовними вимогами.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не додано доказів про наявність у відповідача грошових коштів на рахунках у фінансових установах, не вказано посилання на такі докази. Відсутня інформація про наявність у відповідача інших цінностей. Зазначені обставини, виключають застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт грошових коштів та інших цінностей відповідача.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі. При розгляді цивільних справ мають місце випадки, коли суди ототожнювали питання тимчасового обмеження боржників у праві виїзду за межі України із видами забезпечення позову, не беручи до уваги, що повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваженнями щодо вжиття заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України. Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

На підставі наведеного вище суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 210 ЦПК України, суд,-

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,- відмовити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду, якщо інше не встановлено ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_4