Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 405/6290/15-ц
№ провадження 22-ц/781/2440/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.12.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

за участі секретаря Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 17 серпня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова Компанія» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 68277,33 грн.

Позивач зазначав, що 05 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Креді ОСОБА_4 Банка» та ОСОБА_3 укладено комплексний договір №8/1123221, відповідно до пп. 1.1-1.3.2 якого ОСОБА_4 надає позичальнику кредит у сумі 52 000 грн. строком на 36 місяців, з 05 квітня 2013 року до 04 квітня 2016 року (включно) на споживчі потреби під 11% річних та щомісячну комісійну винагороду у розмірі 1,80% в місяць від суми кредиту.

02 квітня 2014 року між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» (первісний кредитор), якому публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_4» на підставі договору №03/14-111 від 31 березня 2014 року та додатку №1 до нього відступило право вимоги та товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова Компанія» (новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 14/УБК-14, згідно якого первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває право вимоги належне первісному кредиторові відповідно до контракту, укладеного між «Креді ОСОБА_4» та боржником, а також відповідно до договору забезпечення.

Відповідно до додатку №1 до договору купівлі-продажу права вимоги №14/УБК-14 від 02 квітня 2014 року та реєстру прав вимоги №1 від 10 червня 2014 року визначений перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги у нового кредитора товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова Компанія», в тому числі відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №8/1123221 від 05 квітня 2013 року укладеного з ОСОБА_3.

Відповідача належним чином повідомлено про зміну кредитора, що підтверджується списком згрупованих відправлень №11513-23-9.

Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобовязанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобовязанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.

Факт виконання зобовязання Банком щодо видачі відповідачу кредитних коштів згідно комплексного договору №8/1123221 підтверджується випискою з рахунку від 05 квітня 2013 року.

Всупереч умовам договору ОСОБА_3 належним чином не виконав взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на дату укладення договору купівлі-продажу права вимоги від 02 квітня 2014 року №14/УБК-14 сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова Компанія» за кредитним договором №8/1123221 від 05 квітня 2013 року становила 48 011,93 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2016 року замінено первісного позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова Компанія» його правонаступником ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (т. 1 а.с.167-168).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 68277, 33 грн., з яких: 48011, 93 грн. заборгованість за кредитом, 18506, 30 грн. пеня, 520 грн. штраф та 3% річних 1239,10 грн. (Т. 1 а.с. 200-204).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі з підстав відсутності доказів законного утворення суду, який прийняв рішення (Т. 2 а.с. 2-3).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 серпня 2016 року залишено без змін (Т. 2 а.с. 47-54).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційної суду, проведеного в режимі відеоконференції, ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 квітня 2013 року між ПАТ «Креді ОСОБА_4» та ОСОБА_3 було укладено комплексний договір, за яким ОСОБА_3 надано кредит в розмірі 52 тис. грн терміном до 4 квітня 2016 року на споживчі цілі зі сплатою 11 % річних та щомісячної комісійної винагороди у розмірі 1,80 % на місяць від суми кредиту.

31 березня 2014 року між ТОВ «Купер Прайс» та ПАТ «Креді ОСОБА_4» укладено договір про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором.

02 квітня 2014 року між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Українська Боргова Компанія» укладено договір купівлі-продажу права вимоги, за яким останнє набуло право вимоги до ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором. Згідно з додатком № 1 до договору відступлення права вимоги сума боргу за кредитним договором від 5 квітня 2013 року, укладеним із ОСОБА_3 складала 48 011 грн 93 коп.

Про заміну кредитора ОСОБА_3 було повідомлено належним чином.

ОСОБА_3 належним чином взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконував, на вимоги про сплату заборгованості не реагував, у звязку з чим станом на 10 серпня 2015 року сума заборгованості за кредитним договором склала 68 277 грн. 33 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 48 011 грн. 93 коп., пеня в сумі 18 506 грн. 30 коп., штраф в сумі 520 грн. та 3% річних в сумі 1 239 грн. 10 коп.

30 грудня 2015 року між ТОВ «Українська Боргова Компанія» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до ОСОБА_3 за комплексним договором від 5 квітня 2013 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами комплексного договору, а саме у п. 3.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення позичальником строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою, внаслідок чого нарахування банком пені відбувається в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Крім того, у п. 3.2. комплексного договору визначено, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 2.2.2 - 2.2.9 Правил надання споживчого кредиту ПАТ «Креді ОСОБА_4», позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 1 % від суми кредиту, визначеної в п. 1.1 договору за кожний випадок порушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення 520 грн. штрафу задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, що вирішення справи здійснювалось неповноважним судом є безпідставними, оскільки 24.02.1974 року на підставі наказу Міністерства УРСР від 19 січня 1974 року №3/5 у місті Кіровограді створено суд Ленінського району.

Порушення судом норм матеріального права відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 17 червня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 520 грн. штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду на підставах визначених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді О.В.Гайсюк

ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 28.12.2017 року.