Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/5586/15 Головуючий у 1 інстанції: Капітонов Є.М.
Провадження № 22-ц/778/1123/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я
06 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Подліянової Г.С., Гончар М.С.
при секретарі: Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:
ПАТ «АЛЬФА-БАНК» звернулось до суду із вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 51 218,95 гривень.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.03.2014р. між сторонами було укладено кредитний договір № 500933061, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на загальну суму 40 940,65 гривень. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, припинивши вносити щомісячні платежі на погашення кредиту, відсотків та комісії, в результаті чого станом на 13.11.2015р. у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 51 218,95 гривень, яку банк просив достроково стягнути на свою користь.
Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2016 року позов ПАТ «АЛЬФА-БАНК» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 500933061 від 25.03.2014р. в розмірі 51 218,95 гривень, що складається із: 39 104,98 гривень заборгованості за кредитом; 7 584,27 гривень заборгованості за відсотками; 4 529,70 гривень заборгованості по комісії.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АЛЬФА-БАНК» судовий збір в розмірі 1218 гривень.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та закрити провадження у цій справі.
Позивач в особі ПАТ «Альфа банк», отримавши судові повістки в судові засідання 16 березня 2017р. та 06 квітня 2017р., повторно до апеляційного суду не з`явився, надавши заяву від 15.03.2017р., в якій просить всі судові засідання провести без його участі та в задоволенні апеляційної скарги відмовити ( а.с. 91).
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_1 та його представника за довіреністю Кузьмінова Р.А., які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.03.2014р. між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500933061, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 40 940,65 гривень під 15,99 % річних за користування виданими коштами зі строком повернення до 26.03.2019р.
Згідно з п. 2.6 договору платежі з повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісійної винагороди здійснюються щомісячно рівними частинами у сумах, в терміни і в порядку, визначених цим договором та у відповідності до Графіку платежів, який викладено в Додатку до договору, який є його невід`ємною частиною.
Пунктом 2.8.1 договору передбачено, що за управління кредитом за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць сплачується комісійна винагорода банку у розмірі 0,73 % від суми кредиту.
Згідно з Графіком платежів позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати платіж у загальні сумі в розмірі 1 294,25 грн., до якої входить частина кредиту, щомісячна сума відсотків та фіксована сума комісії у розмірі 298,87 грн. ( а.с. 11).
У відповідності до п. 15 договору банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов`язань позичальником за договором у випадку прострочення більш ніж на 1 місяць терміну сплати обов`язкового платежу за кредитом.
З наданого банком розрахунку вбачається, що позичальник припинив сплачувати кредит з серпня 2014р., у зв`язку з чим у нього утворилась прострочена заборгованість, що дало право банку у відповідності до вимог п. 15 договору вимагати повернення всього кредиту достроково.
За розрахунком банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом 13.11.2015р. становить 51 218,95 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 39 104,98 грн., заборгованість по відсоткам 7 584,27 грн., заборгованість по комісії - 4 529,70 грн., яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь разом із судовими витратами.
Задовольняючи позов шляхом ухвалення заочного рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог та розміру заборгованості.
В апеляційній скарзі відповідачем не оспорюються встановлені судом обставини, визначені правовідносини, розмір заборгованості, але він зазначає, що у період, за який судом стягнуто заборгованість, він був мобілізований на військову службу через особливий період, у зв`зяку з чим проходив військові навчання, знаходився в добровольчому батальйоні та періодично виїжджав у зону АТО. Тому вважає, що за цей час банк безпідставно нарахував, а суд стягнув проценти та комісії. Надавши свій розрахунок, у якому із заборгованості за період з серпня 2014р. по 13.11.2015р. виключені нараховані відсотки та комісія, визначив розмір заборгованості у сумі 30 067,76 грн.
Перевіривши вказані доводи відповідача та наданий розрахунок, колегія вважає їх частково обґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до пункту 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослу-
жбовців та членів їх сімей», яким вказаний Закон було доповнено згідно із ЗУ № 1275-УІІ від 20.05.2014р.), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Дослідивши надані ОСОБА_1 документи на підтвердження його призову під час мобілізації у особливий період, колегія встановила, що цей період є меншим, ніж зазначає в апеляційній скарзі та розрахунку відповідач, але більшим ніж встановив суд при розгляді справи.
ОСОБА_1 в поясненнях до розрахунку зазначав, що 06.08.2014р. йому видано мобпредписання, тому саме з цього часу він вважає себе мобілізованим.
З військового квитка ОСОБА_1 , копія якого мається в матеріалах справи, видно, що 06.08.2014р. він пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним для проходження військової служби та йому було видано мобпредписання, яке вилучено того ж дня, 06.08.2014р. ( а.с. 47-зворот), але запису у військовому квитку про призов або направлення на навчання перед призовом з цієї дати не мається.
З довідки Вільнянського районного військомату № 4/160 від 16.01.2017р. вбачається, що ОСОБА_1 проходив навчальні (перевірочні збори) в Збройних Силах України з 25.06.2015р. по 28.06.2015р., з 31.08.2015р. по 10.09.2015р., з 02.10.2015р. по 12.10.2015р. та з 12.11.2015р. призваний на військову службу за контрактом до Збройних Сил України згідно з наказом військової частини пп НОМЕР_1 № 105-РС ( а.с. 74).
Також з довідок військової частини пп НОМЕР_1 № 168 від 20.02.2016р., № 1407 від 19.09.2016р. та № 1225/3 від 11.08.2016р. слідує, що в цій військовій частині ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 12.11.2015р., а з 17.12.2015р. по 24.12.2015р. та з 06.08.2016р. по 11.08.2016р. брав участь в антитерористичній операції на території Донецької і Луганської областей ( а.с. 46).
Вказані відомості відповідають записам у військовому квитку відповідача ( а.с. 47).
Отже, суд правильно визнав, що призов відповідача до лав Збройних Сил України відбувся не з 06 серпня 2014р., як зазначав сам відповідача.
Разом з тим, колегія вважає, що до проходження військового навчання під час мобілізації у особливий період також розповсюджуються положення п. 15 статті 14 вищенаведеного Закону України, оскільки в цей час військовослужбовець перебуває у відповідному військовому підрозділі.
Зважаючи на вказане, колегія вважає, що у періоді червень-листопад 2015р. банк не повинен був нараховувати ОСОБА_1 відсотки, та сума цих відсотків за цей період згідно з розрахунком банку складає: з 26.06.2015р. по 26.07.2015р. 520,11 грн., з 26.07.2015р. по 26.08.2015р. 520,59 грн., з 26.08.2015р. по 26.09.2015р. 520,83 грн., з 26.09.2015р. по 26.10.2015р. 520,32 грн., з 26.10.2015р. по 13.11.2015р. 295,27 грн. ( а.с. 17), а всього 2 377,12 грн., яку слід вирахувати із загальної суми заборгованості відповідача перед банком.
Таким чином, борг за відсотками зменшується на суму 2 377,12 грн., а, відтак, і загальна сума заборгованості, розмір якої до стягнення становитиме 48 841,83 грн., у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні.
Але решту розрахунку відповідача щодо зменшення заборгованості колегія вважає неприйнятною, оскільки служба відповідача у період з серпня 2014р. по 26.06.2015р. не підтверджується належними письмовими доказами, зокрема, документами військомату, військової частини, військовим квитком.
Крім того, не може бути виключена із заборгованості сума нарахованої комісії, оскільки це не є неустойкою або платою за кредит, а є винагородою банку за управління кредитом, на яку не розповсюджуються вимоги пункту 15 статті 14 ЗУ «ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Беручи до уваги все вищенаведене, колегія знаходить апеляційну скаргу частково обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України змінює рішення у частині розміру стягнутої судом заборгованості.
Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2016 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості за кредитним договором № 500933061 від 25.03.2014р., зменшивши суму стягнення до 48 841 (сорока восьми тисяч вісімсот сорока одної) гривні 83 копійок.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.
Судді: Подліянова Г.С.
Гончар М.С.