Справа № 565/488/17
Провадження № 2/565/257/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області -

під головуванням судді Мануляка Ю.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Левадної О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» про зобовязання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернулась в суд із позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (надалі- Відповідач) про зобовязання нарахувати та виплатити матеріальну допомогу.

В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав наведених у позові та пояснила, що з 26.01.2013 року по 25.01.2016 року вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримувала матеріальну допомогу від Відповідача, згідно Колективного договору Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»» (надалі Колективний договір). З 26.01.2016 року по 25.01.2017 року їй продовжено Відповідачем відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку на підставі медичного висновку, однак матеріальна допомога, згідно Колективного договору, за вказаний період їй не виплачувалася. Зазначила, що відпустка нею не переривалася, а продовжувалася, тому матеріальна допомога повинна була виплачуватися їй Відповідачем в період з 26.01.2016 року по 25.01.2017 року на підставі заяви від 02.04.2013 року або на підставі заяви від 27.01.2017 року, оскільки Колективним договором не передбачено строку подання заяви про надання матеріальної допомоги.

Представник Відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги в повному обсязі. Надала суду письмові заперечення на позовну заяву. Вказує на те, що 27.01.2017 року до Відповідача надійшла заява Позивача про виплату їй матеріальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку за період з січня 2016 року по грудень 2016 року в задоволенні якої Позивачу було відмовлено, згідно відповіді за №054/1039 від 07.02.2017 року, оскільки не було від Позивача звернення (заяви) за допомогою та надання відповідного пакету документів, що визначає право на її отримання, на період відпустки з 26.01.2016 року по 25.01.2017 року. Стверджує, що Відповідач діяв у даному випадку згідно вимог Колективного договору та його невідємної частини додатку № 20 «Положення про надання матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»» ПЛ-К.0.07.064-15 (надалі - Положення ПЛ-К.0.07.064-15).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Згідно норм ст. 18 КЗпП України та ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Згідно п. 7.12 Колективного договору на 2015 рік, пролонгованого на 2016 рік постановою конференції трудового колективу ДП «НАЕК «Енергоатом» № 11 від 13.08.2015 року (надалі - Колективний договір на 2015 рік), Відповідач надає матеріальну допомогу згідно з Положенням ПЛ-К.0.07.064-15, а порядок надання матеріальної допомоги визначається відповідним спільним рішенням роботодавця та профспілкового комітету ППО кожного відокремленого підрозділу або профспілкового комітету ППО працівників дирекції компанії.

Пунктами 1.4, 7.3 та 10.1 Положення ПЛ-К.0.07.064-15 передбачено, що матеріальна допомога працівникам надається на підставі особистої заяви на імя президента компанії або керівника відокремленого підрозділу компанії у якій визначається підстава для звернення за допомогою. До заяви додаються відповідні документи та довідки. Матеріальна допомога нараховується та виплачується щомісячно з дня початку відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного (а за наявності медичного висновку- шестирічного) віку до дня закінчення відпустки включно.

У відповідності до спільного рішення адміністрації та профкому Відповідача № 107 від 07.09.2015 року «Про визначення порядку надання матеріальної допомоги» згідно Положення ПЛ-К.0.07.064-15, для отримання щомісячної матеріальної допомоги працівникам, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного, а за наявності медичного висновку шестирічного віку необхідно надати до відділу розвитку персоналу Відповідача: заяву на імя генерального директора, копію свідоцтва про народження дитини, копію наказу відділу кадрів про надання відпустки для догляду за дитиною до 3-х (6-ти) років та копію медичного висновку.

Судом встановлено, що Позивач в своїй заяві від 18.03.2013 року просила надати їй частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до 3-х років з 01.04.2013 року по 25.01.2016 року, а в заявах від 21.01.2016 року та від 19.01.2017 року просила надати їй відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до шести років з 26.01.2016 року по 25.01.2017року та з 26.01.2017 року по 25.01.2018 року.

Також встановлено, що Позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 01.04.2013 року по 25.01.2016 року, згідно копії наказу № 3385к від 20.03.2013 року, та у відпустках по догляду за дитиною до шести років з 26.01.2016 року по 25.01.2017року та з 26.01.2017 року по 25.01.2018 року, згідно наказів №1151 к від 25.01.2016 року та № 967 к від 20.01.2017 року.

Слід зазначити, що ч.3 та ч.6 ст. 179 КЗпП України, передбачено різні види відпусток для догляду за дитиною, зокрема, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства та відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду.

Тому суд відхиляє посилання позивача на те, що в даному випадку мало місце продовження відпустки Позивача, а не надання іншої відпустки.

З копій заяв від 02.04.2013 року та від 24.01.2017 року встановлено, що Позивач зверталася до Відповідача із проханням про надання щомісячної матеріальної допомоги на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, згідно Колективного договору на 2012-2013 роки, та на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку, згідно Колективного договору на на 2015 рік.

Також, з копії заяви від 27.01.2017 року встановлено, що Позивач зверталася до Відповідача із проханням про надання щомісячної матеріальної допомоги за минулий період з січня 2016 року по грудень 2016 року.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що Відповідачем виплачувалася Позивачу матеріальна допомога з січня 2013 року по січень 2016 року та виплачується з січня 2017 року по даний час.

Отже, судом встановлено, що Відповідачем дотримано вимог Колективного договору на 2012-2013 роки та Колективного договору на 2015 рік, щодо надання Позивачу матеріальної допомоги, оскільки матеріальна допомога на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку Відповідачем виплачувалася до 25.01.2016 року - дати закінчення вказаної відпустки, згідно поданої заяви Позивачем від 02.04.2013 року та додатків до неї.

З 26.01.2016 року по 25.01.2017 року за заявою Позивача їй було надано неоплачувану відпустку по догляду за дитиною до 6-ти років, однак не виплачувалась матеріальна допомога у звязку з відсутністю відповідної заяви Позивача та не подання відповідного пакету документів. Виплата матеріальної допомоги за минулі періоди, на підставі заяви Позивача від 27.01.2017 року, Колективним договором, Положенням ПЛ-К.0.07.064-15 та рішенням адміністрації та профкому Відповідача № 107 від 07.09.2015 року «Про визначення порядку надання матеріальної допомоги» не передбачена.

Також на даний момент Позивачу надається матеріальна допомога на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку з січня 2017 року, згідно поданої заяви Позивачем від 24.01.2017 року та додатків до неї.

Суд відхиляє посилання Позивача на те, що їй не були відомі норми Колективного договору на 2015 рік щодо призначення та виплати матеріальної допомоги у звязку з її тривалим перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, оскільки норми п. 7.12 Колективного договору на 2015 рік та п. 7.10 Колективного договору на 2012-2013 роки є ідентичними за значенням, а в 2013 році Позивачу були відомі дані вимоги, що підтверджує подання Позивачем заяви про надання матеріальної допомоги в 2013 році. Також ідентичними за значенням є пункти 1.4, 7.3 та 10.1 додатків № 20 до зазначених Колективних договорів, а саме: Положення ПЛ-К.0.07.064-05 та Положення ПЛ-К.0.07.064-15.

Отже, виходячи із встановлених на підставі поданих доказів обставин справи, в суді стороною позивача не доведено наявності правових підстав для задоволення позовних вимог до відповідача, тому в позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 8,10,11,60,88, 209, 213, 214,215,292,294,296 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» про зобовязання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку за період з 26.01.2016р. по 25.01.2017р. у відповідності до пунктів 7.1, 7.2, 7.3 Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП НАЕК «Енергоатом» ПЛ-К.0.07..064-15, що є додатком № 20 до Колективного договору ДП «НАЕК «Енергоатом»»» на 2015 рік, пролонгованого на 2016 рік постановою конференції трудового колективу ДП «НАЕК «Енергоатом»» №11 від 13.08.2015р. та стягнення судового збору, через безпідставність.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2017 року.

Суддя Мануляк Ю.В.