Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/990/16 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 39, 47 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.

ОСОБА_1

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Пединківської сільської ради, Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, відділу Держгеокадастру у Любарському районі Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирської області про визнання права на одержання земельної частки (паю), виділення земельної частки в натурі, визнання права на отримання земельної частки в порядку спадкування

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року та додаткове рішення Любарського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його мати, ОСОБА_3, була членом сільськогосподарської артілі імені «Жовтневої революції» с. Пединки Любарського району Житомирської області, правонаступником якого став колгосп ім. «Жовтневої революції», а з 03.10.1992 року - колективне сільськогосподарське підприємство «Пединецьке».

У 1970 році мати позивача вийшла на пенсію за віком та продовжувала працювати в колгоспі на різних роботах. З осені 1996 року за станом здоровя вона не мала змоги працювати в колгоспі та приймати участь в роботі загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених. Члени комісії по розпаюванню майна і земель колективного сільськогосподарського підприємства «Пединецьке» у квітні 1997 року виключили ОСОБА_3 зі списку осіб, які мають право на майновий і земельний пай. У 2002 році мати позивача виїхала на тимчасове проживання до своєї дочки у місто Алчевськ Луганськї області де 27.06.2003 року померла.

Просив визнати за померлою ОСОБА_3 право на одержання земельної частки(паю) реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Пединецьке» села Пединки Любарського району Житомирської області; зобовязати відповідачів в особі Пединківської сільської ради, Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, відділу Держгеокадастру у Любарському районі Житомирської області виділити в натурі належну останній земельну частку(пай).

У грудні 2016 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог і просив поновити пропущений строк для звернення до суду, а також визнати за ним в порядку спадкування право на отримання земельної частки (паю) площею 4,796 га. вартістю 94584 грн. реформованого КСП "Педенецьке" Любарського району Житомирської області.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року та додатковим рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційних скаргах позивач просить скасувати рішення суду та додаткове рішення і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом при ухваленні рішення та додаткового рішення помилково застосовано норми ст.267 ЦК України, в той час як застосуванню підлягали норми ст.268 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 була членом сільськогосподарської артілі імені «Жовтневої революції» с. Пединки Любарського району Житомирської області. Відповідно до протоколу №2 від 03.10.1992 року змінено форму власності господарства на колективну із назвою сільськогосподарське підприємство «Пединецьке». Згідно наказу Президента від 03.12.1999 року КСГП «Пединецьке» 16.03.2000 року реорганізовано у СТОВ «Пединківське».

Процес виникнення права на одержання земельної частки (паю) у членів КСП «Пединецьке» тривав протягом 1994-1997 років. Державний акт на право колективної власності «Пединецьке» с.Пединки виданий 30.01.1996 року. Додатком №1 до Державного акту є список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства. Під номером 397 у цьому списку зазначено ОСОБА_3, однак відповідно до витягу з протоколу №2 від 03.04.1997 року загальних зборів КСГП «Пединецьке» с.Пединки Любарського району Житоирської області вирішено виключити ОСОБА_3 зі списків членів КСГП як таку, що внесена помилково. Вказаний витяг з протоколу завірений належним чином і наданий суду головним управлінням держгеокадастру у Житомирській області. Надана суду копія протоколу загальних зборів КСГП від того ж числа з іншим змістом не може бути прийнята до уваги, оскільки не завірена в установленому законом порядку.

Відповідно до п.п.1-2 Указу Президента України №720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ Президента України №720/95), ст. ст.1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

За змістом ст.ст. 22, 23 ЗК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та Указу Президента України №720/95, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов, а саме: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Отже, оскільки ОСОБА_3 була виключена зі списків членів КСП, вона не набула права на земельну частку (пай) в цьому підприємстві.

27 червня 2003 року ОСОБА_3 померла, за життя вона не зверталася з вимогами про отримання земельної частки (паю), як і не оскаржувала рішення загальних зборів про виключення її зі списків членів КСГП «Пединецьке».

Відповідно до п.п. 1, 4 ст. 25 ЦК України всі фізичні особи мають цивільні права та обовязки - цивільну правоздатність, яка припиняється у момент смерті фізичної особи.

За таких обставин, коли цивільна правоздатність, тобто здатність набувати цивільні права та обовязки ОСОБА_3 припинилася, підстави для визнання за нею права на одержання земельної частки(паю) та виділення цієї земельної частки в натурі відсутні.

Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_3 не набула права на земельну частку (пай) в цьому підприємстві, у розумінні п.п.1-2 Указу Президента України №720/95 та ст.ст. 22, 23 ЗК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), відсутні підстави для спадкування цих прав її сином - позивачем по справі.

Крім зазначеного, позивач в судовому засіданні пояснив, що в нього є рідні сестра та брат, які також мають право претендувати на спадщину після померлої матері, однак вони не були притягнуті до участі у справі.

Також, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції безпідставно послався в рішенні на вимоги ст.267 ЦК України.

Так, в абзаці 3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» роз'яснено наступне: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Тобто, суд зобов'язаний розглянути позов по суті позовних вимог і лише за умов його обгрунтованості та за наявності для того підстав ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Оскільки заявлений позов не є обґрунтованим, підстави для відмови у його задоволенні за ст.267 ЦК України відсутні.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасуваня рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,304,307,309,313,314,316,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року та додаткове рішення Любарського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до Пединківської сільської ради, Любарської районної державної адміністрації Житомирської області, відділу Держгеокадастру у Любарському районі Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Житомирської області про визнання права на одержання земельної частки (паю), виділення земельної частки в натурі, визнання права на отримання земельної частки в порядку спадкування з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді :