Справа № 2-1026
Провадження № 22-ц/779/621/2017
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

10 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Мелінишин Г.П., ознайомившись із апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Косівського районного суду від 23 жовтня 2008 року,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Косівського районного суду від 23 жовтня 2008 року задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк». Стягнуто на його користь з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку 273 509,08 грн заборгованості за кредитним договором та 1 730,00 грн судових витрат.

Ухвалою Косівського районного суду від 15 квітня 2010 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 6 березня 2017 року подав апеляційну скаргу на рішення суду з пропуском строку апеляційного оскарження. Зазначав, що про ухвалу місцевого суду від 15 квітня 2010 року апелянт дізнався 1 березня 2017 року після ознайомлення представника із матеріалами справи. Вважаючи ці причини поважними, просив поновити строк.

Як передбачено ч.1 ст.294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Матеріалами справи підтверджується, що копія ухвали Косівського районного суду від 15.04.2010 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення направлялась ОСОБА_2 23 квітня 2010 року.

Відтак, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року наведені підстави поновлення строку оскарження визнано неповажними. Апеляційну скаргу залишено без руху, надано апелянту термін для подання заяви про поновлення строку із зазначенням інших підстав для його поновлення та сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали 3 квітня 2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про поновлення пропущеного з поважних причин строку апеляційного оскарження рішення суду. В ній повторно зазначено ті ж обставини, на які він посилався і які на, його думку, є поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження. А саме, щодо обізнаності про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення тільки 1 березня 2017 року.

В контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини доступ до правосуддя не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Відтак, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачено ЦПК.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «ОСОБА_6 проти України», «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Крім того, поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом пятнадцяти днів з дня її надходження.

Матеріали справи не містять відомостей про неспроможність ОСОБА_2 реалізувати свої інтереси в суді. Як і того, що після подання заяви про перегляд заочного рішення він цікавився про її розгляд. Крім того, останній не зазначав, що йому завадило подати апеляційну скаргу через представника з квітня 2010 року до березня 2017 року.

Крім того, доступ до судових рішень є відкритим.

Положеннями ст.297 ЦПК України визначено що, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в установлений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, оскільки апелянтом не наведено інших підстав для поновлення строку, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 297 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2. ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Косівського районного суду від 23 жовтня 2008 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя Г.П. Мелінишин