Провадження № 2/742/1462/17
Єдиний унікальний № 742/3072/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря Голушко Н.А. за участю сторін, прокурора Вернигора Л.Г., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» до ОСОБА_2 про відшкодування витрат лікарні на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь обласного бюджету в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» 7509,15 грн. витрат, понесених закладом охорони здоров?я на лікування потерпілого ОСОБА_3 від злочину. Позов мотивований тим, що ухвалою Прилуцького міськрайсуду від 20.09.2017 закрито кримінальне провадження у зв?язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.04.2017 близько 23 год. ОСОБА_2 перебуваючи позаду будинку культури в смт.Линовиця Прилуцького р-ну, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_3, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3, наніс йому один удар правим кулаком в область лівої частини щелепи, від чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_2 сів на нього зверху та завдав ще декілька ударів правим кулаком в область лівої частини щелепи, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи №258 від 10.07.2017 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такий що спричинив тривалий розлад здоровя.Такі дії ОСОБА_2 досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

Оскільки витрати на лікування потерпілого в стоматологічному відділенні Чернігівської обласної лікарні з 20.04.2017 по 13.05.2017, від злочину вчиненого ОСОБА_2 які становлять 7509,15 грн., в добровільному порядку не відшкодовані, тому прокурор, в інтересах держави, і звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач зі своїм представником у судовому засіданні проти позову заперечують у зв?язку з безпідставністю та не доведеністю такого. Так, сторона відповідача вказує, що ОСОБА_2 не заподіював потерпілому тілесних ушкоджень, тому без доведеності його вини він не може відповідати. Також не доведено, що саме від протиправних дій ОСОБА_2 потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні. У довідці лікарні не вказано, що саме від вчиненого проти потерпілого злочину той лікувався у вказаний період.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року закрите кримінальне провадження №0000714 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у зв?язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного звинувачення.

Ухвала не була оскаржена та набрала законної сили, проти чого не заперечують сторони (а.с. 7-8).

Відповідно до вказаної ухвали судом установлено, що 16.04.2017 близько 23 год. ОСОБА_2 перебуваючи позаду будинку культури в смт.Линовиця Прилуцького р-ну, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_3, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3, наніс йому один удар правим кулаком в область лівої частини щелепи, від чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_2 сів на нього зверху та завдав ще декілька ударів правим кулаком в область лівої частини щелепи, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи №258 від 10.07.2017 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такий що спричинив тривалий розлад здоровя.

Такі дії ОСОБА_2 досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених ст.121 КК України.

Згідно розрахунку, проведеного КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» відповідно до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, розмір витрат на лікування ОСОБА_3 у стоматологічному відділенні лікарні з 20.04.2017 по 13.05.2017 (23 ліжко/днів) становить 7509,15 грн, що підтверджується довідкою КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» від 07.09.2017 № 05-02/429 (а.с. 5-6).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» розяснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Пунктом 2 указаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя.

Отже, коли в результаті злочинних дій ОСОБА_2 потерпілий ОСОБА_3 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, який витратив 7509,15 грн. на його лікування, тому саме така сума повинна бути стягнута з відповідача на користь обласного бюджету в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» на відшкодування витрат закладу охорони здоров?я.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи сторони відповідача про те, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України закрито, а тому його не визнано винним у скоєнні злочину і не може бути підставою для відшкодування витрат КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» на лікування потерпілого ОСОБА_3 є необґрунтованими та спростовуються наступним.

Аналіз положень глави 9 Кримінального процесуального кодексу України дає підстави для висновку про те, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч.2 ст.129 КПК України).

Таким чином, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (п.7 ч.1 ст.284 КПК України), питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

Отже закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу обставин, що виключають кримінальне провадження або наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

До нереабілітуючих підстав (тобто тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п.п. 5-7 ч.1 ст.284 КПК України.

За загальним правилом для покладення на особу відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями, суду необхідно встановити склад цивільного делікту (правопорушення): неправомірні дії (бездіяльність) особи, шкоду, її розмір, а також причинно-наслідковий звязок між ними.

Вищезазначеними належними і допустимими доказами підтверджуються також обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме те, що ОСОБА_2 16 квітня 2017 року близько 23 год. діючи умисно завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_3, внаслідок чого останній проходив лікування у КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» упродовж 23 днів з 20.04.2017 по 13.05.2017 і на його лікування закладом охорони здоровя витрачено 7509,15 гривень.

Як слідує зі змісту ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2017 року, ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно нього у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, так як вони примирилися.

Зазначену ухвалу суду про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.284 КПК України ОСОБА_2 не оскаржив.

Окрім того, відповідач всупереч приписам ч.2 ст.1166 ЦК України не довів належними і допустимими доказами те, що шкоду завдано не з його вини. Не доведені також обставини, з якими спеціальна норма закону (ч.1 ст.1206 ЦК України) повязує звільнення від цивільної відповідальності особи, внаслідок неправомірних дій якої лікувальний заклад витратив кошти на лікування потерпілого.

За таких обставин відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого ОСОБА_3, як передбачено ч.1 ст.1206 ЦК України, оскільки між діями обвинуваченого та перебуванням потерпілого на лікуванні існує причинний зв'язок.

Задовольняючи таким чином позовні вимоги, згідно ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь обласного бюджету в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» 7509 (сім тисяч п?ятсот дев?ять) грн. 15 коп. витрат, понесених закладом охорони здоров?я на лікування потерпілого ОСОБА_3 від злочину (р/р 0001 ГУ ДКСУ в Чернігівській області, , МФО 853592).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: О.Ільченко