Справа № 128/2164/17
09 листопада 2017 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючої судді: Ганкіної І.А.
при секретарі: Жигаровій Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 22.08.2015 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за актовим записом № 30. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою. Також позивач вказує, що з відповідачем у них різні інтереси, уподобання, вони перестали розуміти одне одного, кожен з них живе своїм відокремленим життям, у них різні бачення ролі чоловіка та дружини в сім'ї.Збереження шлюбу в даному випадку є неможливим, його потрібно розірвати, тому звернувсь до суду з даним позовом. На даний час відповідач аліменти нікому іншому не сплачує, стягнень по виконавчим документам немає, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на утриманні не перебувають. Позивачка просить стягувати з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву, якою справу просить розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. В разі повторної неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «ОСОБА_1»
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (зворотні поштові повідомлення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено по справі, що 22 серпня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрували шлюб, актовий запис № 30, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб НОМЕР_1
Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.10.2015 року (а.с. 8).
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.
Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Відповідно до ст.112 СК України судом з'ясовано, що спільне сімейне життя у сторін не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя, різні інтереси, уподобання. Кожен живе відокремленим життям. Шлюб існує лише формально, на примирення сторони не погоджуються.
Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе.
Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач бажає залишити прізвище «ОСОБА_1», що відповідає вимогам закону.
Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Враховуючи, що шлюб існує лише формально, цінність шлюбних відносин була втрачена для обох сторін, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Будь-яких інших доказів на підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин - матеріального стану та стану здоров'я, - як відносно позивача, так і відносно відповідача, - суду не надано, крім тих, що наявні в матеріалах цивільної справи, не встановлено таких і при розгляді справи.
Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України).
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов'язань, згідно з частиною четвертою цієї статті, один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного з батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні, або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, чи місце проживання яких невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 183 СК України регламентовано, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини - здорова, перебуває на утриманні матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів - здоровий, працездатний, інших утриманців не має та дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 буде в розмірі 3000 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову тобто з 15.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1
Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, а також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в сумі 640,00 грн. (а.с.1).
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 ч.2, 141,180,181,182,183,184,190,192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 15, 59, 60, 88,203, 209, 213, 214, 223, 224, 367 ЦПК України, суд -
Шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 22 серпня 2015 року у Виконавчому комітеті Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 30 - розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище дружини «ОСОБА_1».
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 судові витрати в сумі 640,00 грн.
Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.А. Ганкіна