Справа № 405/7871/16-ц
Провадження №2/405/1646/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді Іванової Л.А.
при секретарі Береді Я.І.,
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2013 року належить будинок за адресою: вул. Чайковського, 64/117 у м. Кіровограді. Після оформлення права власності на даний будинок, 12 липня 2013 року він зареєструвався за вказаною адресою. Перед оформленням договору купівлі-продажу даного будинку, попередній його власник (продавець) ОСОБА_3, разом із членами своєї сімї були зняті з реєстрації за вищезазначеною адресою. При цьому, на момент укладання вказаного договору купівлі-продажу, за даною адресою залишилася бути зареєстрована відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначив, що продавець будинку ОСОБА_3 під час укладання угоди запевнила його в тому, що відповідач ОСОБА_2 є її родичем, на даний час проживає в межах Кіровоградської області та протягом 1-2 місяців остання самостійно зніметься з реєстрації за вказаною вище адресою, однак до теперішнього часу відповідач цього не зробила, при цьому фактично з липня 2013 року у зазначеному вище будинку не зявляється, не проживає, в будинку відсутні її особисті речі, матеріальної допомоги на утримання будинку, в тому числі, і на оплату комунальних послуг не надавала. Зазначив, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 створює йому, як власнику зазначеного нерухомого майна, перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю.
З огляду на зазначене та з посиланням на ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м. Кіровоград, вул. Чайковського, 64/117.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, позов просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлена в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні.
Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в судовому засіданні позивач не заперечував.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №1041, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за номером 64/117, розташований на вулиці Чайковського у місті Кіровограді.
Судом також встановлено, що відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом № 18 Ленінської районної у місті Кіровограді ради від 07.11.2016 року № 592, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, за вказаною адресою зареєстрована також ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не проживає з липня 2013 року.
Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 15.11.2016 року місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 29.07.2009 року зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.
Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В свою чергу, ст.47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64 ЖК України).
Таким чином, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідач ОСОБА_2 не належить до членів сім'ї нового власника будинку позивача ОСОБА_1 в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, у зв'язку з чим з моменту припинення права власності на зазначену квартиру попереднього власника ОСОБА_3, враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним майном з новим власником будинку, відповідач ОСОБА_2 втратила право користування зазначеним майном.
З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1, як власник будинку № 64/117, що розташований на вулиці Чайковського у м. Кропивницький, має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним будинком.
Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, інших осіб, які з дозволу попереднього власника набули права користування житлом у випадку зміни власника майна.
Таким чином, встановивши під час судового розгляду справи, що з припиненням права власності попереднього власника на будинок № 64/117 по вул. Чайковського у м. Кропивницькому, відповідач ОСОБА_2 також втратила право користування зазначеним будинком, новим власником якого з 12.06.2013 року є позивач ОСОБА_1 і відповідач не належить до членів його сім'ї, а так само, не набула самостійного права на користування будинком з інших правових підстав, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком №64/117, що розташований на вулиці Чайковського у м. Кропивницький, - та їх задоволення.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та з урахуванням клопотання позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити фактично понесеним позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 59, 60, 61, 88, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 64/117 по вул. Чайковського у м. Кропивницькому (м. Кіровограді).
Судові витрати по справі, які складаються із судового збору, - залишити по фактично понесеним позивачем.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
В порядку статті 233 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда Л.А. Іванова