Справа № 351/175/17
Провадження № 22-ц/779/681/2017
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р. І. Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й. секретаря Капущак С.В.

з участю ОСОБА_2

та відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Снятинського районного суду від 03 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з указаним позовом і зазначала, що перебуваючи з 1994 р. із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Снятинського районного суду від 2012 р. шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 не надає, його життям не цікавиться. На неодноразово прохання щодо прийняття участі в утриманні неповнолітнього сина і надання матеріальної допомоги відповідач не реагує не зважаючи на те, що майже 6 років перебував на заробітках в Італії .Посилаючись на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, їй як інваліду другої групи важко утримувати неповнолітню дитину, і в даний час не має можливості працювати, просила стягувати із відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Снятинського районного суду від 03 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 844, 50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 30.01.2017 року.

Відповідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 640 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про зміну оскаржуваного рішення та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі одної четвертої частини усіх видів доходи, вказуючи на те, що суд неповно зясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що він ніколи не уникав можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Крім того, зазначає, що його стан здоровя різко погіршився, тому змушений витрачати кошти на лікування.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги і погоджується сплачувати аліменти у розмірі 600 грн щомісячно на утримання неповнолітнього сина.

ОСОБА_3 не заперечує щодо зменшення розміру аліментів до 600 грн щомісячно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, зважаючи на обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи обставини справи, а саме те, що обоє батьків дитини являються інвалідами ІІ групи загального захворювання, перебування відповідача на заробітках за кордоном, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 844, 50 грн., що на думку суду буде посильним для відповідача.

Висновок суду в основному відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Судом установлено, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі, у сторін народились двоє дітей: 1996 року- Вівчарик (ОСОБА_4) ОСОБА_8, 14 серпня 2003 року ОСОБА_6. Рішенням Снятинського районного суду від 06 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матірю. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами і частково не заперечуються відповідачем.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Перевіряючи доводи позивачки щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника, який останнім частково не заперечувався.

При визначенні розміру аліментів суд, разом з тим, відповідно до ст. 182 СК України не у повній мірі урахував матеріальне положення платника аліментів та повністю не врахував стан здоровя відповідача, який є інвалідом другої групи і його матеріальне становище.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч.2 ст. 11, ч.3ст.27 ЦПК України особи, які бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Так як сторони прийшли добровільної згоди щодо розміру аліментів, то з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягненню підлягають аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 600 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Суд установив, що відповідно до пенсійного посвідчення № від 09 листопада 202016 року та посвідчення серія ААБ №059939 від 03 квітня 2013 року відповідач та позивачка є інвалідами II групи.

Проте суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та безпідставно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення судового збору з відповідача, який є інвалідом II групи та відповідно до Закону України "Про судовий збір" відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення у частині стягнення судового збору, то відповідно до п.1ч.1 309 ЦПК України ухвалене рішення у цій частині підлягає скасуванню з відмовою в стягненні судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209, 307, 309, 313,314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення Снятинського районного суду від 03 березня 2017 року в даній справі змінити й зменшити розмір аліментів з 844 грн 50 коп до 600 (шістсот гривнів) щомісячно.

Рішення Снятинського районного суду від 03 березня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору скасувати.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Судді: В.Д.Фединяк

ОСОБА_9

ОСОБА_10