Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 335/5487/16Головуючий у 1-й інстанції Бойко О.Ю.
Пр. № 22-ц/778/1233/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Дашковської А.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Житлово-будівельний кооператив «ВАШ ДІМ» (надалі ЖБК «ВАШ ДІМ»), Виконавчий комітет Запорізької міської ради, Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «СОВА» (надалі ОК «ЖБК «СОВА»), Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, про зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2О звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнив (а.с. 56-61), та в якому просив зобовязати відповідача звернутись до субєкта державної реєстрації прав з заявою припинення права оренди земельної ділянки площею 0,0620 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:008:0148 за адресою: м. Запоріжжя Орджонікідзевський район вул. Незалежної України (колишня Сорок років Радянської України), 40 Г.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що на підставі рішення Запорізької міської ради №55/7 від 27.06.2014 року «Про передачу в оренду ЖБК «ВАШ ДІМ» земельної ділянки по вул. Сорок років Радянської України, 40 Г, для розташування односекційного житлового будинку» 17.07.2014 року між Запорізькою міською радою та ЖБК «ВАШ ДІМ» укладено договір оренди земельної ділянки №00315 площею 0,0620 га, кадастровий №:05:008:0148. На даній земельній ділянці знаходиться обєкт незавершеного будівництва, односекційний житловий будинок, який на праві власності належить ОК «ЖБК «СОВА», право власності на нерухомість оформлено після укладення договору оренди. Власником нерухомого майна на земельній ділянці, яка знаходиться в оренді ЖБК «ВАШ ДІМ» є ОК «ЖБК «СОВА». Запорізька міська рада зволікає з переоформленням договору оренди земельної ділянки із ОБ «ЖБК «СОВА». Наявність діючого договору оренди земельної ділянки порушує права позивача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2017 року (а.с. 122) позовні вимоги ОСОБА_2 у цій справі залишено без задоволення.

Всі особи, які беруть участь у справі, із зазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім позивача ОСОБА_2

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 124-129) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобовязати Запорізьку міську раду звернутись до субєкта державної реєстрації прав із заявою про проведення державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки загальною площею 0,0620 га, кадастровий номер земельної ділянки №:05:008:0148 за адресою: м. Запоріжжя, Орджонікідзевський район, вул. Незалежної України, 40 Г.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 136), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 140).

Відповідач ОСОБА_4 громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради подала апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (а.с. 156-161).

У судове засідання 06 квітня 2017 року з додержанням вимог ст. 74-77 ЦПК України, належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи всі особи, які беруть участь у справі, у тому числі позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3, що узгоджується із вимогами ст. 76 ч. 5 ЦПК України, не зявились, окрім представника позивача ОСОБА_2 за договором адвоката (а.с. 131-132) ОСОБА_3 та представника третьої особи ЖБК «ВАШ ДІМ» за довіреністю (а.с.49) ОСОБА_5

При цьому, всі особи, які беруть участь у справі, що не зявились клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали, про причини своєї неявки та неявки своїх представників не сповістили, окрім відповідача - ОСОБА_4 громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Відповідач ОСОБА_4 громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради подала апеляційному суду також клопотання (а.с. 162), в якому просила розглядати дану справу апеляційним судом без участі її представника.

Крім того, третя особа - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради також подала апеляційному суду заяву (а.с. 192-194), в якій просила розглядати дану справу апеляційним судом без участі її представника.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила клопотання ОСОБА_4 громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та заяву третьої особи - Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, за присутністю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 та представника третьої особи ЖБК «ВАШ ДІМ» - ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, у тому числі:

- пояснення представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6, якій у тому числі на запитання колегії суддів зазначав, що позивач є мешканцем існуючого прилеглого житлового будинку; права позивача з боку відповідача порушуються, у тому числі підтвердженням порушення прав позивача щодо природного освітлення (нормативні вимоги ДБН) є відповідний висновок відповідного приватного підприємства, хоча, дійсно у матеріали цієї справи він позивачем суду першої чи апеляційної інстанцій не надавався і зараз він надати його копію апеляційному суду не може, але цей висновок існує та знаходиться у матеріалах іншої цивільної справи за участю у тому числі тих самих осіб, яка знаходиться на теперішній час на розгляді іншого суду;

- представника третьої особи ЖБК «ВАШ ДІМ» - ОСОБА_5, якій проти задоволення апеляційної скарги позивача у цій справі заперечував,

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи без задоволення позовні вимоги позивача у цій справі, керувався ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності цих вимог позивача у цій справі та зокрема, що в ході судового розгляду судом не встановлено факту порушення прав позивача, позивач в обґрунтування позовних вимог щодо зобовязання вчинити дії посилається на формальне порушення закону, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем прав позивача не надає, будь-яких інших доводів в обґрунтування зазначених вимог позивачем не наведено, жодних належних та допустимих доказів, які б були підставою для про зобовязання Запорізької міської ради звернутись до субєкта державної реєстрації прав з заявою про проведення державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки суду не надано, а тому підстав для задоволення позову немає.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, які оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи по суті правильно виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються земельні правовідносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Договір оренди землі укладається у письмові формі, однією із істотних умов договору є строк дії договору, який визначається за згодою сторін і не може перевищувати 50 років.

Передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання - передачі. Договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено у відповідності до ст.ст.14, 17, 19, 31 Закону України «Про оренду землі».

У відповідності до ст.20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державної реєстрації.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції, що діяла на момент укладення договору), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень;

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За правилами ч. 5 статті 116 ЗК України передача у користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі орендаря є неможливим.

Згідно із ч. 1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140-149 ЗК України.

Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що рішенням Запорізької міської ради від 30.11.2016 року № 106/56 (а.с.120):

1. припинено ЖБК «ВАШ ДІМ» право оренди земельної ділянки площею 0,0620 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку) по вул. Незалежної України , 40 Г, раніше наданої рішенням міської ради від 27.06.2014 № 55/7 «Про передачу в оренду ЖБК «ВАШ ДІМ» земельної ділянки по вул. Сорок років Рад. України, 40 Г для розташування односекційного житлового будинку» та передано її до земель Запорізької міської ради:

2. надано у користування на умовах оренди строком до 27.06.2033 ОК «ЖБК «СОВА» (і.п.н. 40356615) земельну ділянку (кадастровий номер № :05:008:0148) площею 0,0620 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку) по вул. Незалежної України , 40 Г для розташування односекційного житлового будинку» в межах, раніше затверджених рішенням міської ради від 27.06.2014 №55/7 за рахунок земель Запорізької міської ради;

3. зобовязано ОК «ЖБК «СОВА»:

3.1. після прийняття даного рішення у 4-хмісячний термін отримати витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, укласти з запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому законодавством порядку;

3.2. надіслати відомості (інформацію) про проведення державної реєстрації права оренди землі на адресу міської ради протягом місяця з дати реєстрації права користування;

3.3. надати у місячний термін після державної реєстрації права користування копію договору оренди землі відповідному органу державної податкової служби…

3.6. виконувати обовязки землекористувача відповідно до вимог ст. 96 ЗК України;

3.7. використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням;

3.8. не допускати самовільного будівництва на наданій земельній ділянці;

3.9. виконувати вимоги, викладені у висновках служб міста та області, які раніше погодили відведення земельної ділянки…;

3.11. не забудовувати земельну ділянку в межах «червоної» лінії вул. Незалежної України;

4. рішення міської ради від 27.06.2014 року № 55/7 визнано таким, що втратило чинність;

5. договір оренди землі від 17.07.2014 № 00315 9право оренди зареєстроване від 05.08.2014 року № 6580194) розірвано….

Суд першої інстанції правильно вважав, що в ході судового розгляду судом не встановлено факту порушення прав позивача, позивач в обґрунтування позовних вимог щодо зобовязання вчинити дії посилається на формальне порушення закону, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем прав позивача не надав, будь-яких інших доводів в обґрунтування зазначених вимог позивачем не наведено, жодних належних та допустимих доказів, які б були підставою для про зобовязання Запорізької міської ради звернутись до субєкта державної реєстрації прав з заявою про проведення державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки суду не надано, а тому підстав для задоволення позову позивача у цій справі немає.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, висловлену ним в його позові у цій справі, та яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

ОСОБА_2 мав право в силу вимог ст. 3 ЦПК України на звернення до суду із вищезазначеним позовом у цій справі, якщо вважав, що ОСОБА_4 громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради не визнаються, оспорюються чи порушуються будь-які його права.

Здійснювати захист свого права на свій розсуд є виключним правом позивача ОСОБА_2 в силу вимог ст. 20 ЦК України.

Однак, в силу вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб… у спосіб, визначений законами України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення позивача ОСОБА_2 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_2 та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі, та зокрема на підтвердження порушення з боку відповідача будь-яких прав саме позивача та що ці права позивача можна захистити саме в обраний позивачем у цій справі спосіб.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу повно, всебічно та з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

На виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України апеляційний суд сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача, у тому числі розяснював у судовому засіданні представникові позивача його право подати апеляційному суду докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України.

Однак, докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні, позивачем та його представником до апеляційної скарги чи у судовому засіданні під час розгляду цієї справи апеляційним судом не надані.

При вищевикладених обставинах, суд апеляційної інстанції мав розглядати і розглядав дану справу в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача, як особи, яка подала апеляційну скаргу, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи. Суд першої інстанції прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Крім того, судом першої інстанції правильно вирішено питання про розподіл між сторонами у цій справі судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови позивачу ОСОБА_2 у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача -ОСОБА_4 громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, будь-яких судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_7ОСОБА_8