АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/4076/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц796/4752/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

16 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про повернення попередньої оплати за простроченим договором поставки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення попередньої оплати за простроченим договором поставки, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 15 лютого 2013 року між сторонами укладено договір поставки № 004, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов'язався передати у власність ОСОБА_4 дошку паркетну односмужну марки WP CHARISMA PLANK виробництва Австрійського підприємства Weitzer Parkett GmbH CO KG 8160, Weiz, Austria в кількості 169 кв. м. 1 упаковка - 2,6 кв.м., загальною вартістю 144 913 грн. 28 коп. та зобов'язався передати її у власність позивача до 10 квітня 2013 року.

Зазначив, що у встановлений договором строк товар у власність позивача передано не було.

Гарантійним листом від 21 серпня 2013 року відповідач підтвердив свої зобов'язання за договором та зобов'язався передати товар не пізніше 31 серпня 2013 року.

Також зазначив, що ОСОБА_5 отримав грошові кошти в рахунок попередньої оплати за договором, фактично користувався цими грошовими коштами, а тому має сплатити проценти за користування ними.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму попередньої оплати у розмірі 102358 грн. 70 коп. за договором поставки № 004, пеню за договором у розмірі 234 759 грн. 6 коп., три відсотки річних за користування грошовими коштами в розмірі 8808,46 грн. та суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 80863,37 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до суду з позовом про повернення попередньої оплати за простроченим договором поставки у вересні 2013 року (справа №753/16215/13).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року у задоволенні позову відмолено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову суму попередньої оплати в розмірі 102358 грн. 70 коп., пеню 50000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних від 18 березня 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суд м. Києва від 23 липня 2014 року скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року вказана справа була залишена без розгляду.

За умовами договору поставки № 004 від 15 лютого 2013 року, копія якого міститься в матеріалах справи, продавець зобов'язувався передати товар покупцю до 10 квітня 2013 року на складі продавця, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 7. У разі невиконання або неналежного виконання продавцем своїх зобов'язань по поставці товару, які зазначені в п.4.1.1 цього договору, останній сплачує покупцеві пеню в розмірі 1 % від ціни договору, яка зазначена в п.2.2 за кожен день прострочки.

Як на підставу наявності договірних відносин, позивач посилається на гарантійний лист від 21 серпня 2013 року.

Зі змісту листа вбачається, що СПД ОСОБА_5 підтверджує свої зобов'язання по договору поставки № 004 від 15 лютого 2013 року і зобов'язується передати товар покупцеві - 31 серпня 2013 року. СПД ОСОБА_5 зобов'язувався повідомити час поставки товару на митний термінал в Україні. Здійснення ОСОБА_6 передоплати в сумі 9500 євро 15 лютого 2013 року підтверджувалось накладною № 004.

Як вбачається з матеріалів справи на договорі поставки № 004 від 15 лютого 2013 року відсутній підпис покупця ОСОБА_6

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення необхідно наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. У цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору поставки, договір не був підписаний позивачем.

Проте, з таким висновком суду повною мірою погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи між СПД ОСОБА_5 і ОСОБА_6 15 лютого 2013 року укладений договір поставки № 004, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на підставах, викладених у цьому договорі. Товаром є дошка паркетна. Вартість договору складає 144913 грн.28 коп., оплата здійснюється наступним порядком: 70 % від договірної ціни в якості передоплати в момент підписання договору, 30% від договірної ціни в момент отримання товару покупцем.

За умовами договору продавець зобов'язувався передати товар покупцю до 10 квітня 2013 року на складі продавця, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 7. У разі невиконання або неналежного виконання продавцем своїх зобов'язань по поставці товару, які зазначені в п.4.1.1 цього договору, останній сплачує покупцеві пеню в розмірі 1 % від ціни договору, яка зазначена в п.2.2 за кожен день прострочки.

Наявність між сторонами договірних відносин підтверджується гарантійним листом від 21 серпня 2013 року . Зі змісту листа вбачається, що СПД ОСОБА_5 підтверджує свої зобов'язання по договору поставки № 004 від 15 лютого 2013 року і зобов'язується передати товар покупцеві - 31 серпня 2013 року. СПД ОСОБА_5 зобов'язувався повідомити час поставки товару на митний термінал в Україні (а.с.8). Складання гарантійного листа відповідачем його представником в судовому засіданні не оспорюється.

Здійснення ОСОБА_6 передоплати в сумі 9500 Євро 15 лютого 2013 року підтверджується накладною № 004.

Колегія суддів вважає, що між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу товару, які регулюються нормами зобов'язального права (глава 54 ЦК України).

Колегія суддів не може погодитись із запереченнями представника ОСОБА_5, що останній договір не укладав та не знаходився у договірних відносинах із ОСОБА_6, оскільки, як показав допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, він працював у СПД ОСОБА_5 на посаді менеджера і, відповідно до своїх посадових обов'язків, 15 лютого 2013 року від імені відповідача уклав з позивачем спірний договір поставки № 004, прийняв від позивача передоплату в розмірі 9500 Євро, яку протягом доби перерахував на рахунок СПД ОСОБА_5 Також ним із погодженням з відповідачем укладено гарантійний лист.

Щодо тверджень представника відповідача, що ОСОБА_7 не був уповноважений на укладання таких договорів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

При цьому, схвалення дій представника можливе у різних формах, - схвалення шляхом заяви про це; схвалення мовчазною згодою.

Належних та допустимих доказів, що СПД ОСОБА_5 не схвалив даний правочин та відмовився його виконувати, суду не надано.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст.662,664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні, після надходження товару на склад відповідача ОСОБА_6 повідомлений про це не був, та товар йому не передавався.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач виконав свої зобов'язання щодо передачі товару покупцеві.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відтак, ОСОБА_6, як покупець, має право вимагати повернення попередньої оплати від СПД ОСОБА_5

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача передоплати в сумі 102358 грн.70 коп. є цілком обґрунтованими.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами укладеного між сторонами договору у разі невиконання або неналежного виконання продавцем своїх зобов'язань по поставці товару, які зазначені в п.4.1.1 цього договору, останній сплачує покупцеві пеню в розмірі 1 % від ціни договору, яка зазначена в п.2.2 за кожен день прострочки ( п.5.2).

ОСОБА_5 свої зобов'язання не виконав, товар у встановлений договором строк покупцеві не передав ( п.4.1.1), а отже, покупець має право вимагати сплатити пеню, розмір якої встановлений договором.

Звертаючись до суду, позивач просив стягнути з відповідача пеню за 162 дні ( з 11 квітня 2013 року по 9 вересня 2013 року) в сумі 234759 грн.06 коп.

Проте колегія суддів вважає, що такий розмір пені має бути зменшений до 50000 грн. на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки він значно перевищує розмір передоплати.

Що стосується вимог позивача про стягнення 3 % річних за невиконання відповідачем зобов'язання та суму інфляційного збільшення боргу, колегія суддів вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідальність за статтею 625 ЦК України передбачена за порушення грошового зобов'язання, а такі правовідносини між сторонами відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає,що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, що не відповідають встановленим обставинам, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 22 лютого 2017 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову суму передоплати в розмірі 102358 грн. 70 коп., пеню в сумі 50000 грн., а всього 152358 грн.70 коп.

Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1523 грн. 58 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді