Справа № 163/105/17
Провадження № 2/163/99/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

26 квітня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с.Мосир, вул.Незалежності, 36, Любомльського району Волинської області, в порядку набувальної давності.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що у 2001 році вона придбала у ОСОБА_2 зазначений житловий будинок, однак договору купівлі-продажу між собою вони не укладали. Згідно записів погосподарських книг за 1991-2000 роки зазначене нерухоме майно належало ОСОБА_2, а з 2001 року по сьогоднішній день - належить їй. У даному житлі позивач зареєстрована з 2000 року та з дня його придбання по сьогоднішній день разом з родиною вона у ньому проживає. Рішенням сесії Ладинської сільської ради від 04.12.1993 року ОСОБА_2 була передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Зазначеною земельною ділянкою позивач також постійно користується, сплачуючи відповідні податки, оскільки на ній знаходиться спірний житловий будинок з господарськими спорудами. Через відсутність правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, оформити право власності позивач не має можливості, тому, враховуючи, що вона добросовісно заволоділа зазначеним чужим нерухомим майном і понад 22 роки продовжує відкрито, безперервно ним володіти, звернулась з зазначеним позовом в суд з метою захисту своїх майнових прав.

Сторони в судове засідання не зявились.

Позивач в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій одночасно зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином судом був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив та будь-яких заяв чи клопотань з приводу розгляду справи не подав.

За викладених обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідженими матеріалами справи судом встановлено наступні факти та обставини.

З копій витягів з погосподарських книг №5 за 1991-1995 роки та за 1996-2000 роки Ладинської сільської ради Любомльського району вбачається, що по особових рахунках №190 та №178 за вказані роки, відповідно, будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1953 року побудови, що знаходиться в селі Мосир Любомльського району Волинської області по вул.Незалежності, буд.№36, належав ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно копії з архівного витягу з рішення сесії Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області №14 від 04.12.1993 року, ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність, зокрема, земельну ділянку під будівництво, обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,25 га (а.с.6).

Як вбачається з витягів з погосподарських книг №3 за 2001-2005 роки, за 2006-2010 роки, за 2011-2015 роки та з витягу з погосподарської книги №2 за 2016-2023 роки Ладинської сільської ради Любомльського району, що по особових рахунках №171, №163, №0170-1 та №020028-1 за вказані роки, відповідно, вищевказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1953 року побудови, що знаходиться в селі Мосир Любомльського району Волинської області по вул.Незалежності, буд.№36, належить ОСОБА_1 (а.с.6 на звороті, 7, 8).

Копією довідки Ладинської сільської ради Любомльського району від 12.12.2016 року за вих.№586/02-23 стверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з сімєю за адресою: с.Мосир, вул.Незалежності, 36, з 2001 року і за цією адресою користується земельною ділянкою площею 0,25 га (а.с.8 на звороті).

Факт реєстрації позивача ОСОБА_1 за вказаною адресою з 2000 року також доводиться копією будинкової книги, виданої на зазначений житловий будинок. Окрім позивача, у цьому житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-12).

Відповідно до копії довідки Любомльського відділення Ковельської ОДПІ від 08.11.2016 року за вих.№1155/07-027, ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 року по 08.11.2016 року сплачувала до бюджету земельний податок (а.с.9).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26.04.2017 року за №85932595 підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: село Мосир, вул.Незалежності, 36, Любомльського району Волинської області, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.42).

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, прибудови, сарая, літньої кухні, сарая, погріба, вбиральні, колодязя та огорожі, які знаходяться в с.Мосир по вул.Незалежності, 36, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане нерухоме майно за позивачем ОСОБА_1 (а.с.16-20).

Також на підставі вказаного висновку та технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 19.11.2016 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно ознак самочинного будівництва не має (а.с.13-20).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Статтею 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України в редакції Закону України від 16.01.2003 року №435-ІV, набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Обставини, на які позивач посилається у позовній заяві знайшли своє підтвердження дослідженими судом письмовими доказами. Зокрема, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа нерухомим майном - житловим будинком з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: с.Мосир, вул.Незалежності, 36, Любомльського району Волинської області, та продовжує ним відкрито і безперервно володіти, починаючи з 2001 року і по сьогоднішній день, тобто понад 15 років.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та законними і дають підстави для визнання за нею права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю.

Відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 8, 10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.328, 344, п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Незалежності, 36, в селі Мосир Любомльського району Волинської області, і відповідно до технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 19.11.2016 року, складається з: житлового будинку А-1, прибудови а, сарая Б-1, літньої кухні В-1, сарая Г-1, погріба Д-1, вбиральні У, колодязя К та огорожі 1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Любомльський районний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук