Справа № 739/1523/17
Провадження № 2/739/519/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" листопада 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житлом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (далі відповідачі) про визнання їх таким, що втратили право користування житловим будинком №13 по вул. Грушевського в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказаний житловий будинок належить їй та ОСОБА_3 на праві власності. Відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, оскільки раніше з ними був укладений усний договір найму житла. З 2013 року по червень 2016 року відповідачі дійсно проживали у вказаному будинку, однак потім залишили його. Під час обстеження будинку, проведеного у 2017 році, було встановлено, що відповідачі не проживають у будинку понад рік, за час проживання вони перетворили будинок в занедбану будівлю. Посилаючись на положення статей 71, 163 Житлового кодексу України, позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю.

Третя особа у судовому засіданні також висловилася за задоволення позовних вимог повністю.

Відповідачі до суду не зявилися, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені через оголошення у пресі (а.с. 34). За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи без участі відповідачів з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника та третьої особи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку №13, розташованого по вул. Грушевського (колишня вул. Воровського) в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області (а.с. 5).

При цьому у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 19, 22, 25).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 21 червня 2016 року під час обстеження житлового будинку, розташованого в м. Новгороді-Сіверському по вул. Грушевського, 13 встановлено, що у даному будинку за домовленістю з власниками проживала родина ОСОБА_6, яка складалася з двох дорослих осіб та чотирьох дітей. За час їхнього проживання будинок перетворився у занедбану будівлю, сходи зруйновано, огорожа та ворота зникли, підїзд зруйновано, підсобне приміщення розібрано, одні двері демонтовані, два вікна забиті дошками. Жильці будинку зустрічі уникають (а.с. 3).

З акту обстеження житлово-побутових умов від 31 липня 2017 року вбачається, що родина ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зареєстровані в будинку, розташовану у м. Новгороді-Сіверському по вул. Грушевського, 13, однак протягом останнього року вони за вказаною адресою не проживають (а.с. 4).

Відповідно до частини першої статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві, серед іншого, для захисту прав і свобод інших осіб.

Як вбачається, визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, яке належить позивачці та третій особі, потрібне позивачці для вільного здійснення нею своїх прав власника.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Статтею 71 ЖК УРСР передбачено збереження за наймачем житла та членами його сімї жилого приміщення при тимчасовій їх відсутності протягом шести місяців, а також випадки збереження за наймачем житла чи членами його сімї житлового приміщення у разі їх відсутності понад шість місяців, жоден з яких в ході судового розгляду не встановлений.

Згідно статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У ході судового розгляду зясовано, що відповідачі, будучи зареєстрованими у будинку, який належить позивачці та третій особі, понад один рік в ній не проживають, участі в утриманні даного будинку не приймають, будь-які поважні причини їх відсутності у вказаному будинку відсутні, при цьому немає жодних відомостей про створення їм з боку позивачки чи третьої особи перешкод в користуванні даним житлом. Ніяких домовленостей між позивачкою і третьою особою з одного боку та відповідачами з іншого щодо вказаного житла також не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком №13, розташованим в м. Новгороді-Сіверському по вул. Грушевського, оскільки не проживають в ньому понад один рік без поважної причини, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

У звязку з тим, що позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивачці сплату судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. було відстрочено, відповідно до статті 88 ЦПК України, з кожного з відповідачів в дохід держави в якості судового збору необхідно стягнути по 213 грн. 33 коп. (640 грн. 00 коп. / 3).

На підставі викладеного, керуючись статтями 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, статтями 9, 71, 72, 163 Житлового кодексу Української РСР, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування будинком №13, розташованим по вул. Грушевського в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 213 (двісті тринадцять) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 213 (двісті тринадцять) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір у розмірі 213 (двісті тринадцять) гривень 33 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 07 листопада 2017 року.