АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі- Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 р. у справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровної про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 р. головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ГригорянО.Г.(державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у м. Києві) звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1, як боржника у виконавчому провадженні № ВП № 51442847, відкритого на виконання виконавчого листа № 2-954/11від 01.09.2015 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» 5 650 115,01 грн.

Посилаючись на те, що станом на 25.01.2017 р. рішення суду боржник добровільно не виконав, не зЧявляється на виклик державного виконавця, а вжиті ним на виконання рішення суду заходи не дали позитивних результатів, просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2012 р. у справі № 2-954/11, та направити відповідне рішення для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 20.02.2017 р. подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у м. Києві задоволено.

Справа №760/2138/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5189/2017
Головуючий усуді першоїінстанції: Оксюта Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання ним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2012 р. у справі № 2-954/11.

Копію ухвали для виконання направлено до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у м. Києві, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права і процесуального права.

Зазначав, що в порушення ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не направив йому копію постанови про відкриття виконавчого провадження, про існування зазначеної постанови йому стало відомо лише з оскаржуваної ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 20.02.2017 р.

Крім того вказував на те, що висновки суду першої інстанції про отримання ним копії постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 12.07.2016 р., та виклику державного виконавця від 13.07.2016 р. є помилковими, оскільки підпис на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення 19.07.2016 р. виконано не ним, оскільки він в цей день перетнув кордон України у пункті пропуску Лужанка, розташованого у Берегівському районі Закарпатської області, що підтверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.08.2016 р.

Не вважав таким, що ґрунтується на матеріалах справи висновок суду про те, що він має є реальну можливість виконати рішення суду і свідомо ухиляється від його виконання, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності у нього коштів та майна за рахунок яких можливо погасити заборгованість.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУ юстиції у м. Києві ГригорянО.Г. в судове засідання не зЧявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням, оскільки у ОСОБА_1 була і є реальна можливість виконувати обов'язок по сплаті боргу, однак ним не здійснено жодних виплат на погашення боргу та не запропоновано будь-яких способів погашення заборгованості.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

За змістом ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду з України громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

З матеріалів справи убачається, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у м. Києві Григорян О.Г. від 21.06.2016 р. відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 01.09.2015 р. у справі №2-954/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" 5 650 115,01 грн.На самостійне виконання рішення суду боржнику встановлено семиденний строк з дня винесення зазначеної постанови. Відомості про направлення копії зазначеної постанови боржнику та її отримання відсутні

15.08.2016 р. державний виконавець направив на адресу ОСОБА_1 виклик, в якому зобовЧязував боржника зЧявитися до нього 29.07.2016 р. для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення убачається, що таку вимогу боржник отримав 19.07.2016 р. Разом з тим, відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.08.2016 р., в цей день ОСОБА_1перетинав кордон України у пункті пропуску Лужанка, розташованого у Берегівському районі Закарпатської області, а у зворотному напрямку 31.07.2016 р.

10.08.2016 р. державний виконавець виніс постанову про примусовий привід боржника, на 22.08.2016 р. об 11.00 год., виконання якого покладено на працівників Шевченківського УП ГУНП в м. Києві.

З рапорту дільничного інспектора зазначеного органу внутрішніх справ від 01.09.2016 р. убачається, що за адресою: АДРЕСА_1 боржника не було. Про необхідність явки боржника до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у м. Києві було повідомлено ОСОБА_7, яка як зазначав в судовому засіданні ОСОБА_1, є його колишньою дружиною і не передавала йому такої інформації.

Інших доказів, які б свідчили про вжиття державним виконавцем всіх необхідних заходів примусового виконання рішення суду матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення.

Чинне законодавство не розкриває поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням», оскільки воно є оціночним. З об'єктивної сторони під таким діянням необхідно розуміти будь-які дії (бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому проваджені, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

При вирішенні питання про застосування такого заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, необхідно перевірити не тільки зазначені обставини, а й докази надані державним виконавцем на підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду, та чи були вжиті державним виконавцем всі передбачені законом заходи для примусового виконання рішення.

Перевіряючи обставини щодо вжиття державним виконавцем всіх передбачених законом заходів, направлених на примусове виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що такі заходи державним виконавцем вживалися не в повному обсязі. В матеріалах справи відсутня постанова про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження, а також відсутні будь-які відомості про отримання ним доходів, наявність у нього рухомого та нерухомого майна на яке можливе стягнення, а також рахунків у банківських установах.

Не ставив державний виконавець і питання про примусове проникнення до житла боржника з метою виявлення належного йому майна та коштів, обмежившись лише викликом боржника та його примусовим приводом.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Григорян О.Г. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегіясуддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 р. скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровної про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1, без вилучення паспортного документа, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: