У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2017 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, третя особа: Опікунська рада Дніпровського району м. Києві про визнання дій неправомірними, вселення, усунення перешкод в користуванні та визначення порядку користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, третя особа: Опікунська рада Дніпровського району м. Києві про визнання дій неправомірними, вселення, усунення перешкод в користуванні та визначення порядку користування житловим приміщенням та 03 листопада 2017 року була передана в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами. (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

За вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №6 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

В пункті 3 цієї ж Постанови роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно п. п. 1, 2 Положення «Про місцеву державну адміністрацію», затвердженого Указом Президента України від 14 квітня 1992 року N 252/92 (в редакції Указу Президента N 394/92 ( 394/92 ) від 24.07.92), відповідно до Закону України «Про Представника Президента України» державна виконавча влада в областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах міст Києва і Севастополя здійснюється місцевими державними адміністраціями - обласними, Київською та Севастопольською міськими, районними, районними в містах Києві та Севастополі. Місцева державна адміністрація є системою органів державної виконавчої влади, які утворюються відповідним Представником Президента України або входять до складу адміністрації за принципом подвійного підпорядкування.

Як вбачається з позовних вимог, заявлених позивачем, останній, зокрема також, просить суд: визнати протиправними дії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо зняття ОСОБА_1 з реєстрації в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 17 КАС України передбачено, що на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що позивачем пред'явлені вимоги до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, як до структурного підрозділу системи органів державної виконавчої служби, у зв'язку з чим мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3, 15, 122, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №6 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», Положення «Про місцеву державну адміністрацію», затвердженого Указом Президента України від 14 квітня 1992 року N 252/92 (в редакції Указу Президента N 394/92 ( 394/92 ) від 24.07.92), відповідно до Закону України «Про Представника Президента України», суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, третя особа: Опікунська рада Дніпровського району м. Києві про визнання дій неправомірними, вселення, усунення перешкод в користуванні та визначення порядку користування житловим приміщенням, в частині пред'явлених позовних вимог до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: