Справа № 515/1680/17
Провадження № 2/515/2393/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до Нерушайської сільської ради Татарбу- нарського району Одеської області

про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 предявила вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини.

16.06.2015 р. померла її матір ОСОБА_3 в с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області, яка за життя вчинила заповіт та заповіла їй все своє майно. Після смерті матері залишилась земе- льна ділянка площею 4,28 га, що розташована на території Нерушайської сільської ради, згідно де- ржавного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 022626, виданого Татарбу- нарською райдержадміністрацією Одеської області 23.12.2002 р. на імя ОСОБА_3 При звер- ненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про пра- во на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Вважає, що оригінал державного акту був втрачений спадкодавцем за життя. Про втрату правовстановлюючого документу нею розміщено оголошення в газеті «Татарбунарський вісник». Зважаючи на те, що успадкувати земельну ділянку у нотаріальному порядку вона не має можли- вості, просила визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, по- зовні вимоги підтримала.

Представник Нерушайської сільської ради Татарбунарського району у судове засідання не зя- вився, сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ра- ди, позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копій: паспорту серії КЕ № 191586 та свідоцтва про народження серії І-АГ № 655673 (а.с.5-6, 7) слідує, що позивач народилася 15.08.1970 р., її матірю зазначено ОСОБА_3

Із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтверджен- ня дошлюбного прізвища № 2 (а.с.9) вбачається, що після реєстрації шлюбу 28.10.1989 р. позивачу присвоєне прізвище «Корецька».

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 419596 (а.с.8), ОСОБА_3 (мати позивача) по- мерла 16.06.2015 р. в с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області.

З копії заповіту від 05.12.2011 р., посвідченого секретарем Нерушайської сільської ради (а.с.9), вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким за- повіла ОСОБА_1 усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знахо- дилося і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право. Вище- вказаний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 58478900 (а.с.13).

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 022626, підтверд- жується, що земельна ділянка площею 4,28 га, розташована на території Нерушайської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пе- редана у приватну власність ОСОБА_3

Вартість земельної ділянки загальною площею 4,28 га., згідно державного акту на право при- ватної власності на землю серії І-ОД № 022626, що належала ОСОБА_3, станом на 01.01.2017 р. становить 153641,08 грн. (а.с.15).

Довідкою № 541 виконавчого комітету Нерушайської сільської ради від 22.09.2015 року (а.с.14) підтверджується, що ОСОБА_3 на момент смерті, яка сталася 16.06.2015 р., була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 28.09.2015 р. звернулася до приватно- го нотаріуса ОСОБА_4 із заявою серії НАО № 944031 (а.с.12) про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3

Із копії заяви від 16.06.2015 р. (а.с.12) видно, що ОСОБА_1 зверталась до нотаріуса з при- воду прийняття спадщини, що залишилась після смерті її матері ОСОБА_3

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_5 з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане ма- йно (а.с.17).

Газета Татарбунарский вестник № 38 від 07.10.2017 р. містила оголошення про недійсність втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 022626, виданого на імя ОСОБА_3, що видно з її копії (а.с.16).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кі- лька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_5, перешкодою в отриманні позивачкою свідоцтва про право на спадщину на земельну ді- лянку є те, що відсутній правовстановлюючій документ на земельну ділянку, а саме - втрачений державний акт на право приватної власності на землю, в результаті чого було опубліковано обяву в газеті.

Отже, суд вважає, що за позивачем може бути визнано право власності на земельну ділянку, площею 4,28 га, згідно державного акту серії І-ОД № 022626, яка розташована на території Не- рушайської сільської ради, що залишилася після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1217, 1233, 1235, 1268 ЦК України, ст.ст.58-60, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нерушайської сільської ради Татарбунарсь- кого району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилася 15.08.1970 р. в с.Нерушай Та- тарбунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 4,28 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського ви- робництва, що розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, згідно державного акту на право при- ватної власності на землю серії І-ОД № 022626, виданого 23.07.2002 р. на підставі розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 18.10.2002 р. № 388 та за- реєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 6225.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідан- ні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Тимошенко