Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2017 Справа №607/7577/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, у якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача в її користь 15 792,12 грн. матеріальної шкоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що 14.03.2016 року близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_3М, керуючи власним автомобілем «OPEL Kadet», д.р.н. ВО8732AM, рухався вулицею ОСОБА_6 в м. Тернополі від її перехрестя з вул. Карпенка в сторону м. Львова. В цей час, проїзну частину дороги по вул. С.Будного переходила, на нерегульованому пішохідному переході, справа-наліво відносно руху автомобіля «OPEL Kadet», неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_3, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зупинились транспортні засоби, не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб переконатись у відсутності пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, чим порушив вимоги п. 18.4 ПДР України. Через допущені ОСОБА_3 порушення, автомобіль «OPEL Kadet» під його керуванням вїхав на нерегульований пішохідний перехід та вчинив наїзд на неповнолітню ОСОБА_5 Внаслідок наїзду, неповнолітня ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкова травми голови, струс головного мозку; забій мяких тканин потиличної ділянки голови; синець ділянки правого колінного суглоба та садно ділянки лівого гомілково-ступеневого суглоба, які згідно висновку експерта №430 від 06 травня 2016 року належать до легких із короткочасним розладом здоровя тілесних ушкоджень. Крім того, внаслідок отриманої травми голови у ОСОБА_5 загострилося перинатальне іпоксично-ішемічне ураження головного мозку, у звязку із чим вона почала втрачати зір. За період з 14.03.2016 року і до цього часу, позивачкою, на придбання ліків, медичних засобів та препаратів для лікування дочки, а також на відповідні спеціальні медичні обстеження було витрачено 15 792,12 грн. Крім того, неповнолітній ОСОБА_5 було завдано фізичного болю та душевних страждань, вона проходила тривале лікування, через що пропустила значний період навчання у школі. Неповнолітня ОСОБА_5 перебуває в стані постійного напруження та пригнічення, через пережитий стрес у дитини загострили уже наявні хвороби та почав погіршувати зір. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача, неповнолітній ОСОБА_5 була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює у розмірі 100 000,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити із мотивів наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, погодившись відшкодувати суму матеріальної шкоди та 5 000 гривень моральної. Також подали заперечення у якому зазначили, що відповідач взяв на себе усі витрати щодо лікування ОСОБА_5, що підтверджується представленими фіскальними чеками та квитанціями на загальну суму 1984,95 грн. Крім цього, представник відповідача пояснив, що погіршення зору у неповнолітньої ОСОБА_5 не пов»язане із травмою, одержаною нею внаслідок дорожньо-транспортної пригоди про що свідчить медична документація.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

14.03.2016 року близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_3М, керуючи власним автомобілем «OPEL Kadet», д.р.н. ВО8732AM, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зупинились транспортні засоби, не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб переконатись у відсутності пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, порушив вимоги п. 18.4 ПДР України та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 Внаслідок наїзду, неповнолітня ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкова травми голови, струс головного мозку; забій мяких тканин потиличної ділянки голови; синець ділянки правого колінного суглоба та садно ділянки лівого гомілково-ступеневого суглоба, які згідно висновку експерта №430 від 06 травня 2016 року належать до легких із короткочасним розладом здоровя тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 підтвердив суду висновок експерта №430 від 06 травня 2016 року щодо тілесних ушкоджень виявлених у неповнолітньої ОСОБА_5 внаслдідок наїзду транспортного засобу, яким керував відповідач.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.05.2016 року, винесеної заступником начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8, кримінальне провадження №0000949 від 14.03.2016 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в діянні ОСОБА_3

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу із стягненням в дохід держави в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, з вини відповідача, неповнолітній ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок яких остання змушена була проходити медичне лікування, про що свідчать медичні виписки із лікувальних закладів №3739, №11438 (виписний епікріз), копіями оглянутої у судовому засіданні медичної картки амбулаторного хворого, а також проведені медичні обстеження після отриманих нею тілесних ушкоджень.

Із представлених суду квитанцій вбачається, що позивачем витрачено 15 792,12 грн. на придбання ліків та медичне лікування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 березня 2016 року за участю відповідача.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб , показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду, лише ті докази, які мають значення для розгляду справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини. на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень .

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 cт. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, наявності її вини.

Відповідно до роз»яснень викладених у п.4 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 cт. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 cт. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушеиих змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутацїї, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, факт загрози життю неповнолітньої ОСОБА_5, наявність фізичних та душевних страждань у неї внаслідок отриманих травм через наїзд автомобіля, яким керував відповідач, подальше її лікування та реабілітацію, погіршення стану здоров»я, а також вимоги розумності та справедливості, тому вважає, що достатнім та необхідним відшкодуванням заподіяної моральної шкоди позивачу з вини відповідача в сумі 30 000,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 1 280 грн. 00 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, ст.88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.1166, 1167, 1168, 1192, 1195 ЦК України, Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15 792 (пятнадцять тисяч сімсот девяносто дві) грн. 12 коп. заподіяної матеріальної шкоди, а також 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави 1 280 (одну тисячу двісті вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_9