Справа № 189/1744/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, селянського (фермерського) господарства "Остапівка", ОСОБА_3 державної реєстрації Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, селянського (фермерського) господарства "Остапівка", ОСОБА_3 державної реєстрації Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки зареєстрований відділом Держгеокадастру у Покровському районі від 22.02.2012 року, з номером запису у Державному реєстрі земель: 00021, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:9711 площею 9,136 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області; скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого відділом Держкомзему у Покровському районі від 22.02.2012 року з номером запису у Державному реєстрі земель: 00021; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. В обґрунтування поданого позову позивач вказав на те, що він ОСОБА_1 підписав договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:9711 площею 9,136 га. з ОСОБА_2 строком дії на 3 роки. Дату підписання договору він точно не памятає, а також після підписання договору оренди орендарем йому не було видано на руки його екземпляр договору. Він є власником даної земельної ділянки. В червні 2016 року він звернувся до орендаря з проханням надати копію або оригінал екземпляру договору, щоб він міг подивитись, коли він закінчується, проте орендар йому відмовив, відповівши, що нібито вже надав йому його примірник при підписання. Через деякий час, а саме в липні 2016 року він знову звернувся до орендаря та повідомив йому про те, що договір оренди мав би вже закінчитись, і що він не бажає переукладати цей договір з ним. На це ОСОБА_2 відповів позивачу, що договір укладено на 10 років і цей строк ще не закінчився. Позивач категорично на це не погодився, оскільки договір оренди укладений на 3 роки. В жовтні 2016 року позивач отримав у відділі Держгеокадастру копію спірного договору. Отримавши копію договору оренди позивач звернув увагу на те, що в ньому взагалі відсутній строк дії, а також відсутня дата підписання договору. Державна реєстрація договору відбулася 22.02.2012 року, а тому строк дії договору на думку позивача закінчився 22.02.2015 року. Довідавшись про дату державної реєстрації договору, позивач знову звернувся до орендаря з метою припинення договірних відносин у звязку із закінченням строку дії договору, але орендар з цим не погодився та відмовив повернути землю позивачу. Отримавши витяг з ДЗК позивач дізнався, що строк дії цього договору становить 10 років по 31.12.2021 рік, але позивач вважає, що цей строк було проставлено без законних на те підстав. 18.08.2016 року позивач відправив рекомендованим листом повідомлення орендарю, в якому виявив бажання припинити договір оренди укладений між ними. Позивач вважає, що відсутність строку дії в договорі оренди є істотною умовою договору, а тому під час розгляду документів поданих на реєстрацію, державний реєстратор мав би відмовити в державній реєстрації договору оренди. Посилаючись на ч.ч. 1,2 ст 15, ст.. 31 ЗУ "Про оренду землі", абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", ст.. 41 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ст.. 215, 216 ЦК України, ст.. 158 ЗК України, ст.. 152 ЗК України, Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445/2011 просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду письмове клопотання про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, спираючись на доводи поданої позовної заяви при цьому зазначив, що в 2012 році вони з ОСОБА_2 уклали договір оренди земельної ділянки строком на три роки. В червні 2016 року він звернувся до ОСОБА_2 та попросив у нього документи на свою земельну ділянку, на що ОСОБА_2 відповів йому, що вони всі йому надані, хоча в нього їх не було. У липні 2016 року він повторно звернувся до ОСОБА_2, на що він йому повідомив, що договір укладений на 10 років. Після цього він звернувся в сільхозуправління, де йому показали їхній екземпляр документу, договір там був заповнений тільки на одну частину, а друга частина була зовсім відсутня, і термін договору там не був вказаний. В серпні 2016 року він послав ОСОБА_2 рекомендованого листа з повідомленням про розірвання договору. Договір він укладав та підписував в 2012 році з СФГ "Остапівка". При підписанні договору він не дивився чи стоїть там дата та строк договору, підпис ставив на трьох примірниках. В 2012 році він передав в оренду ОСОБА_2 три паї, два з яких по 8 га. на 10 років, за які взяв грошима по 5000 грн., а один на три роки, за який за підписання договору про надання паю в оренду отримав 6500 грн. Орендну плату за спірний пай в 2012, 2013, 2014 роках він отримував своєчасно, 2015 та 2016 роки отримував не повністю та несвоєчасно. В 2015 році він звернувся до ОСОБА_2 та сказав йому, що вони договір укладали на три роки, а ОСОБА_2 сказав що на десять.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, спираючись на доводи поданої позовної заяви при цьому зазначив, що ОСОБА_1 уклав договір оренди з СФГ "Остапівка", орендар ОСОБА_2, який підписав договір як голова СФГ "Остапівка". На договорі стоїть підпис ОСОБА_1, який ніким не заперечується. Зі слів ОСОБА_1 він підписав один примірник договору, який був переданий в відділ Держгеокадастру, ОСОБА_1 примірник на руки не видавався. В договорі не вказаний строк дії договору, дата підписання, дата укладення договору. Позивач примірник свого договору так і не отримав і його копії також. Позивач підписував спірний договорів оренди земельної ділянки, але на три роки, підпис на договорі та на заяві стоїть його. В позивача не було ніяких перешкод щоб отримати примірник свого договору. Відповідач користуючись необізнаністю позивача надав на реєстрацію договір не той, що підписав позивач, державний реєстратор також зареєстрував не підписаний договір. Орендну плату позивач отримував так як у нього не було іншого вибору.

Відповідач ОСОБА_2, який одночасно є представником (головою) СФГ "Остапівка" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 отримав у нього гроші за три паї, за десять років наперед. Він йому віддав три паї н десять років, в заявку з тим, що йому треба були гроші на навчання сина за кордоном. На момент підписання договору в земельному відділі орендарем він вказав себе, хоча договір укладався між СФГ "Остапівка" та ОСОБА_1 При підписанні договору в земельний відділ він віддав договір не повністю заповненим, в ньому стояв підпис ОСОБА_1, а на окремому аркуші він написав на скільки років укладається договір, для того щоб працівники земельного відділу заповнили договір самі, так зробити йому сказали працівники земельного відділу. Він вважає. що позивач хоче розірвати з ним договір в звязку з тим, що за перехід в інше господарство виплачуються кошти, які він хоче отримати.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та СФГ "Остапівка" ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки був укладений між сторонами на десять років, що підтверджується підписом в договорі та заявою про укладення договору оренди земельної ділянки. Позивач при підписанні договору отримав плату в розімірі 6500 грн., за підписання спірного договору, якби він укладав договір на три роки, то плата була б значно меншою. Вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими, договір укладений виконувався, так як було домовлено, на договорі стоїть печатка СФГ "Остапівка", підпис ОСОБА_1 та останній отримував оренду плату з 2012 року по 2016 рік включно. З 2012 року по листопад 2016 року спливло майже чотири роки, вважає. що є всі підстави застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 державної реєстрації Відділу державної реєстрації Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6 в судовому засіданні просив вирішити спір на розсуд суду, та пояснив, що право оренди на спірну земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не реєструвалося.

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Покровському районі ОСОБА_7 просила вирішити спір на розсуд суду, пояснила, що спірний договір оренди земельної ділянки став підставою для заповнення поземельної книги, яка направляється в Відділу Держгеокадастру в електронному вигляді. Дата державної реєстрації договору це дата коли кадастровий реєстратор відкрив і зареєстрував "Поземельну книгу", строк дії йшов в електронному документі, який надсилається центром надання електронних послуг, строк дії взятий з електронного документу, електронний документ виготовляє організація в яку звертається орендар, при цьому обовязковою є тільки дата підписання договору оренди, але договірні відносини починаються з моменту державної реєстрації. Спірний договір був укладений між орендарем СФГ "Остапівка" та орендодавцем ОСОБА_1, ОСОБА_2 виступав в особі голови СФГ "Остапівка", він реєструвався як юридична особа і заява повинна була подаватися як від юридичної особи. При заповненні бланку договору оренди земельної ділянки були допущені помилки, кадастровий реєстратор не має права вносити виправлення. У заповненні бланку договору оренди земельної ділянки є порушення на які кадастровий реєстратор мав звернути увагу. І відповідач і позивач мали право ознайомитися з даними записами.

При подальшому розгляді справи представник відповідача ОСОБА_3 державної реєстрації Відділу державної реєстрації Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, проти позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлене наступне:

Згідно копії "Інформації щодо договору оренди земельної ділянки" від 05.10.2016 року за вих.. № С-17/0-17/6-16 було повідомлено, що в архіві відділу Держгеокадастру у Покровському районі знаходиться архівний примірник договору оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_1 та СФГ "Остапівка". Земельна ділянка розташована на території Орлівської с/р. Цільове призначення ділянки: ведення товарного с/г виробництва. Відділ Держгеокадастру у Покровському районі надає копію договору оренди про який описано в заяві (а.с. 11).

Згідно копії договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видно, що дійсно предметом цього договору є спірна земельна ділянка, але в цьому договорі відсутні дата його укладання і строк дії договору (а.с. 12).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 041775, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 10,919 га. розташованої на землях Орлівської сільської ради (а.с. 13).

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 04.11.2016 року видно, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:9711 площею 9.1361 га. перебуває в оренді СФГ "Остапівка" з 22.02.2012 року з терміном дії речового права до 31.12.2021 року (а.с. 15-20).

Згідно копії заяви від 01.01.2012 року ОСОБА_1 голові СФГ "Остапівка", ОСОБА_1 просив взяти в оренду терміном на 10 років земельну ділянку, яка належить йому на праві власності згідно державного акту серії І-ДП № 041775, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів Орлівською сільською радою за № 27 (а.с. 53).

Згідно копії розписки від 22.01.2011 року ОСОБА_1 за оренду паю на 10 років взяв у ОСОБА_2 гроші в сумі 6500 гривень (а.с. 54).

Згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки згідно договору оренди від 22.02.2012 року, ОСОБА_1 передав орендарю ОСОБА_2 спірну земельну ділянку (а.с. 55).

Згідно листа Покровської РДА № 51-325/0/356-17 від 27.02.2017 року повідомлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 право оренди в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:9711 не реєструвалось (а.с. 72).

Згідно клопотання про застосування строків позовної давності від 27.03.2017 року, поданого на адресу суду представником ОСОБА_4 просив застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог і відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі у звязку зі спливом позовної давності за даними вимогами (а.с. 83).

Згідно копії справи № :01:001:9711 видно, що дійсно між ОСОБА_1 та СФГ "Остапівка" було укладено та зареєстровано договір оренди земельної ділянки 22.02.2012 року (а.с. 90-101).

Згідно копії реєстраційної справи по передачі в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 що знаходиться на території Орлівської сільської ради, ділянка № 711-2 видно, що дійсно в наданому на реєстрацію примірнику договору відсутні дата його укладання та строк дії договору (а.с. 102-111).

Згідно копій відомостей про отримання орендної плати видно, що ОСОБА_1 дійсно отримував орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою за 2016 рік, 2015 рік, 2014 рік, 2013 рік (а.с. 113-122).

Суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Так, з матеріалів справи видно, що фактично договір було укладено між двома фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, але з невідомих підстав зареєстровано було договірні правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На вказав обставини позивач та його представник не звернули уваги та не уточнили своїх позовних вимог, а суд не в змозі самостійно вийти за межі заявлених позовних вимог.

Судом також було встановлено, що в примірнику договору, що став підставою для реєстрації речового права на нерухоме майно дійсно відсутні дати його підписання та строк дії договору.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.15 Закону України Про оренду землі, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ч.2 ст.15 Закону України Про оренду землі установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Як вбачається із матеріалів справи оскаржуваний договір був укладений та підписаний сторонами на початку 2012 року, зареєстрований 22.02.2012 року. В наданих суду поясненнях позивач та його представник зазначають, що лише наприкінці 2016 року позивач дізнався про існування строку дії договору оренди належної йому землі на 10 років, замість, як він вважав, на 3 роки.

Однак, в ході судового розгляду відповідач та його представник підтвердили, що позивач отримав свій примірник договору на початку 2012 року, позивач та його представник не змогли заперечити вказаних обставин та не змогли надати доказів отримання спірного договору оренди землі в інші терміни хоча й не заперечує, що мав можливість отримати договір раніше. Крім того, отримання позивачем особисто спірного договору оренди в день його підписання підтверджується та узгоджується самим спірним договором, а саме п. 40, підпис на якому ні позивач, ні його представник не оспорили. Тобто, суд вважає доведеним факт отримання примірнику договору позивачем на початку в 2012 року.

В ході розгляду справи ні представник позивача, ні сам позивач не просили суд поновити їм строки позовної давності та не надали пояснень та доказів пропущення цього строку з поважних причин.

Крім того, як вбачається із наданих відомостей СФГ «Остапівка», у 20132016 роках ОСОБА_1 отримував орендну плату від відповідача за користування земельною ділянкою (що не було спростовано ні позивачем, ні його представником в ході розгляду справи), що узгоджується з терміном договору оренди на 10 років, і підтверджує продовження правовідносини між сторонами договору після 2015 року, що узгоджується з вищевказаними показаннями відповідача та його представника.

Крім того, доказами вільного волевиявлення позивача на укладення спірного договору оренди строком саме на 10 років є його заява від 01.01.2012 року та розписка від 22.01.2011 року, копії яких наявні в матеріалах справи та підписи на яких також не були спростовані позивачем та його представником. Так, у вказаних документах позивач ОСОБА_1 просив голову СФГ "Остапівка" ОСОБА_2 взяти в нього спірну земельну ділянку в оренду строком на 10 років, за що отримав винагороду (а.с. 53, 54).

До того ж, слід зауважити, що в наданому примірнику спірного договору відповідачем мається напис про строк дії договору до 31.12.2021 року.

Позивачем в ході розгляду справи не ставилось питання про визнання спірного договору недійсним з підстав невідповідності один одному всіх примірників договору, а також з підстав невідповідності укладеного договору внесеним відомостям до реєстру речових прав на нерухоме майно. А як вже зазначалося вище, суд не в змозі самостійно вийти за межі заявлених позовних вимог.

Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності. Заслухавши позивача, його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, що є також підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач заявив про застосування наслідків пропуску позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст. 215, 203, 638 ЦК України, ЗУ "Про оренду землі", ст..ст. 88, 209-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, селянського (фермерського) господарства "Остапівка", ОСОБА_3 державної реєстрації Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації відмовити в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: К.С. Лукінова