Справа № 191/5476/16-ц
Провадження № 2/191/502/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Яніної О.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на гараж в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що

31 січня 2016 року помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на гараж з погребом, розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Індустріальна. Заповіту ОСОБА_2 не залишив. Позивач є єдиним спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину.

Спадщину після смерті чоловіка позивач прийняла так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Звернувшись до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця, нотаріус відмовив у видачі цього свідоцтва в зв'язку з тим, що позивач не надала йому правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлого ОСОБА_2 на гараж.

На підставі рішення № 187 виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 19 травня 1987 року її чоловіку ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво вищезазначеного гаражу. У 1989 році її чоловік збудував гараж з погребом за адресою: м. Синельникове, вул. Індустріальна. 04 жовтня 1990 року Синельниківським бюро технічної інвентаризації зазначений гараж зареєстрований за ОСОБА_2 про що зроблено відповідний запис в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 61 та видане реєстраційне посвідчення, яке на теперішній час не входить до переліку правовстановлюючих документів. Відповідно до довідки № 840 ,виданою 14.09.2016 року комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на вищезазначений гараж не зареєстроване. Позивач вважає, що за нею може бути визнано право приватної власності на вищезазначений гараж так як будівництво цього гаражу закінчено до 5 серпня 1992 року та діючим на той час законодавством обов'язковість його державної реєстрації не була передбачена. Просить визнати за нею ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на цегляний гараж (Г-1) з погребом (П-1), загальною площею 21,2 кв.м., розташований по вул. Індустріальна в м.Синельникове, Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2,яка настала 31 січня 2016 року.

Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити .

Представник відповідача - Синельниківської міської ради в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, приходить до наступного.

Смерть спадкодавця ОСОБА_2, яка настала 31.01.2016 року, підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №683283, виданим 03.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Факт перебування позивача ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ №320047, виданим Синельниківським райбюро ЗАГСа Дніпропетровської області 15.09.1973 року.

Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» №840 від 14.09.2016 року, гараж фактично розташований за адресою: Дніпропетровська область м.Синельникове, вул..Індустріальна належить ОСОБА_2 на підставі виписки з рішення виконкому Синельниківської міської ради № 187 від 19.05.1987 року «Про надання дозволу на будівництво гаража». Право власності на гараж в КП « Синельниківське МБТІ» станом на 31.12.2012 року не зареєстроване. В цілому на вищезазначеній земельній ділянці розташовано гараж Г-1 загальною площею 21,2 кв.м., погріб П-1.

Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 19.09.2016 року позивачеві ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на гараж в зв'язку з тим, що не надано правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлого на вказаний гараж.

На запит суду була отримана копія спадкової справи №89/2016 до майна померлого 31.01.2016 року ОСОБА_2, з якої вбачається, що 17.10.2006 року до нотаріальної контори звертались ОСОБА_1П та ОСОБА_4 яка надала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно -правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків,коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1,2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні і було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва.

Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 « Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст.346 ЦК України, ОСОБА_5 юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця)

повинно вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до податку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

У звязку з вищезазначеним суд вважає що за позивачем ОСОБА_1 може бути визнано право приватної власності на вищезазначений гараж так як будівництво цього гаражу закінчено до 5 серпня 1992 року та діючим на той час законодавством обов'язковість його державної реєстрації не була передбачена.

Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, встановленими та приходить до висновку, що позовні вимоги як підлягають задоволенню в повному обсязі

Керуючись ст.ст.16,328,1216,1218,1221,1223,1261,1268 1269 ЦК України, , ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на цегляний гараж (Г-1) з погребом (П-1), загальною площею 21,2 кв. м., розташований по вул. Індустріальна в м. Синельникове, Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка настала 31 січня 2016 року.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд може бути подана апеляційна скарга. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6