22-ц/775/695/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Костромітіна О.О.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю

секретар Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та застави за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И ЛА:

Представник ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ПП «МАКСАВАН», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 03 жовтня 2012 року між ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № MKLNF3.60518.002, за яким банк надає ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти, на умовах, визначених договором. Кредит надається в сумі 3000000 гривень. Термін користування кредитом до 02 жовтня 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом 22% річних. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком, ОСОБА_2 та ПП «МАКСАВАН» було укладено договір поруки РХ029031.60537.001, а також 21 грудня 2012 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки майна № ZXR 039523.60537.004 від 21.12.2012 року, договір іпотеки № ZXR 039523.60519.001 від 03.10.2012 року та договір застави рухомого майна № ZХА019500.60530.001 від 03.10.2012 року, згідно яких ОСОБА_3 зобовязується відповідати перед ПАТ «ВБР» за виконання ОСОБА_2 зобовязань, забезпечених заставою, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначеним кредитним договором. Банк виконав свої обовязки згідно приписів кредитного договору № MKLNF3.60518.002 у повному обсязі. ОСОБА_2 свої зобовязання, передбачені кредитним договором, не виконує, а саме з 09 квітня 2013 року ОСОБА_2 припинив сплату процентів, у звязку з чим заборгованість по сплаті процентів станом на 06.03.2014 року становить 278424,43 гривень. Також з 09 квітня 2013 року ОСОБА_2 припинив погашати основний борг, у звязку з чим станом на 06.03.2014 року прострочена заборгованість по тілу кредиту становить 80000 гривень. ОСОБА_2 направлялась вимога сплатити заборгованість, а саме 05 вересня 2013 року, 14 червня 2013 року. Вказані вимоги виконані не були. Станом на 06 березня 2014 року сума пені становить 58834, 40 гривень. У звязку з невиконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, ПП «МАКСАВАН» та ОСОБА_3 банком направлялись повідомлення про сплату простроченої заборгованості 16 травня 2013 року, 04 лютого 2014 року, 19 лютого 2014 року. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості станом на 06 березня 2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 становить 7733020,51 гривень.

В подальшому протягом розгляду справи представник позивача неодноразово уточнював та збільшив позовні вимоги позовні вимоги, при цьому не заявляв будь-яких позовних вимог до ПП «Максаван». В остаточній редакції представник ПАТ «ВБР» зазначив, що 21 грудня 2012 року між ПАТ ВБР та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., якою кредит надається у розмірі 8 000 000,00 грн. (вісім мільйонів гривень 00 коп.).

30 вересня 2013 року між ПАТ ВБР та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р.,

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., 03 жовтня 2012 року між ПАТ ВБР та ОСОБА_3 (далі Відповідач 2) було укладено Договір іпотеки № ZXR039523.60519.001 (далі Договір іпотеки), який зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 2014, заборону відчуження зареєстровано вказаним нотаріусом в реєстрі за № 2015.

Відповідно до умов Договору іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03 жовтня 2012 року (п. 2), іпотекою забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Розвитку за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 3 000 000,00 гривень.

Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору іпотеки передбачено, що іпотекою забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 8 000 000,00 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, Іпотекодавець ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме: готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю - ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 25 вересня 2012 року. Предмет іпотеки передається в іпотеку з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому. Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 35616789 від 25 вересня 2012 року виданого Міським комунальним підприємством Маріупольське бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер: 36333916, номер запису 4798 в книзі 7. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0143, який знаходиться в оренді у Іпотекодавця (ОСОБА_3О.) згідно Договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, посвідчений ОСОБА_6 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером 2044 укладеного між Іпотекодавцем (ОСОБА_3О.) та Маріупольською міською радою, зареєстрованого у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 жовтня 2009 року за № 16. Земельна ділянка розташована за адресою: Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а), цільове призначення земельної ділянки: для функціонування готелю (обслуговування існуючої будівлі готельного комплексу). Згідно п. 9 Договору іпотеки сторони домовились, що загальна вартість Предмету іпотеки складає 7 000 000,00 грн.

Відповідно до умов Договору застави рухомого майна № ZXA019500.60530.001 від 03 жовтня 2012 року (далі договір застави), укладеного між позивачем та ОСОБА_4, заставою забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 3 000 000,00 гривень.

Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору застави рухомого майна передбачено, що заставою забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 8 000 000,00 гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, заставодавець ОСОБА_4 надала в заставу наступне майно (предмет застави): автомобіль марки Lexus RX 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 1-шим ВРЕР міста Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2009 року. Згідно п. 9 Договору застави сторони визначили, що вартість предмету застави складає 292 000,00 гривень.

Банк виконав свої обов'язки згідно приписів Кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р. та Додаткової угоди №1 до Кредитного договору від 21.12.2012р. в розмірі, надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 7 737 161,78 грн.

Проте, ані Позичальником за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року та Додатковою угодою №1 до нього - ОСОБА_2, ані ОСОБА_3, ані ОСОБА_4 не здійснюються заходи щодо погашення заборгованості.

Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, станом на 05.03.2014 року загальна заборгованість Позичальника за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року та Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. становить 7 727 148,32 гривень, з яких: поточна заборгованість по тілу складає 7 171 023,81 гривень; прострочена заборгованість по тілу складає 80 000,00 гривень.; поточна заборгованість за процентами складає 140 355,58 гривень; прострочена заборгованість за процентами складає 278 326,65 гривень; заборгованість за штрафами/пенею складає 57 442,28 гривень.

Відповідачам направлялися вимоги сплати заборгованості за вих. №Р09/2593 від 05.09.2013р., вих. №Р09/2592 від 05.09.2013р., вих. №Р09/1486 від 14.06.2013р., вих. №Р09/1485 від 14.06.2013р., вих. №Р09/1122 від 14.06.2013р., вих. №Р09/1121 від 14.06.2013р., вих. №Р09/1120 від 16.05.2013р., вих. №Р09/797 від 19.02.2014р., вих. №Р09/481 від 04.02.2014р., вих. №792 від 19.02.2014р., вих. №Р09/3473 від 18.111.2013р.

Проте, вимоги, вказані у повідомленнях, відповідачами не були виконані. Просить суд солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ ВБР заборгованість за Кредитним договором №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. та Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Кредитного договору №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., яка станом на 05.03.2014 року складає 7 727 148,32 гривень. З метою задоволення вимог банку за кредитним договором №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Кредитного договору №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р. в розмірі 7 727 148,32 грн., звернути стягнення на Предмет іпотеки шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною Предмета іпотеки- 7000000,00 гривень за Договором іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03.10.2012р., Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03.10.2012р., укладеним між ПАТ ВБР та ОСОБА_3, а саме: готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а, з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому, розташований на земельній ділянці площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0143, який знаходиться в оренді у Іпотекодавця (ОСОБА_3О.) згідно Договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, посвідчений ОСОБА_6 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером 2044, укладеного між Іпотекодавцем (ОСОБА_3О.) та Маріупольською міською радою, зареєстрованого у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 жовтня 2009 року за № 16. Земельна ділянка розташована за адресою: Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а). цільове призначення земельної ділянки: для функціонування готелю (обслуговування існуючої будівлі готельного комплексу), з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів в розмірі 100,00% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ ВБР витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 3775,80 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ ВБР заборгованість Кредитним договором №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. та Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Кредитного договору №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., яка станом на 05.03.2014 року складає 7 727 148,32 грн. З метою задоволення вимог банку за кредитним договором №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р., Додатковою угодою №1 від 21.12.2012р. та Додатковою угодою №2 від 30.09.2013р. до Кредитного договору №MKLNF3.60518.002 від 03.10.2012р. в розмірі 7 727 148,32 грн., звернути стягнення на Предмет застави шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною Предмета застави у розмірі 292000,00 гривень за Договором застави рухомого майна № ZXА019500.60530.001 від 03.10.2012р., Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору застави рухомого майна № ZXА019500.60530.001 від 03.10.2012р., укладеного між ПАТ ВБР та ОСОБА_4, на наступне Майно (Предмет застави): автомобіль марки Lexus RX 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 1-шим ВРЕР міста Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2009 року, з початковою ціною продажу предмету застави з прилюдних торгів в розмірі 100,00% від вартості предмету застави, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ ВБР витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 3775,80 гривень.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за Кредитним до¬говором №МКLNF3.60518.002 від 03.10.2012 року, Додатковою угодою №1 від 21.12.2012 року та Додатковою угодою №2 від 30.09.2013 року до Кредитного договору № МКLNF3.60518.002 від 03.10.2012 року, яка станом на 05.03.2014 року складає 7 727 148,32 гривень.

З метою задоволення вимог ПАТ «ВБР» за кредитним договором № МКLNF3.60518.002 від 03.10.2012 року, Додатковою угодою №1 від 21.12.2012 року, Додатковою угодою №2 від 30.09.2013 року до Кредитного договору № МКLNF3.60518.002 від 03.10.2012 року в розмірі 7 727 148,32 гривень, яка складається з поточної заборгованості по тілу у розмірі 7171023,81 гривень; простроченої заборгованості по тілу у розмірі 80000 гривень; поточної заборгованості за процентами у розмірі 140355,58 гривень; простроченої заборгованості за процентами у розмірі 278326,65 гривень; заборгованістю за штрафом/ пенею у розмірі 57442,28 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною предмета іпотеки - 7000000,00 гривень за Договором іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03.10.2012 року, Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012 року та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013 року до Договору іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03.10.2012 року, укладеним між ПАТ ВБР та ОСОБА_3, а саме: готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадрат¬них метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а, з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому, розташований на земельній ділянці за адресою Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а), площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0143, який знаходиться в оренді у Іпотекодавця ОСОБА_3 згідно Договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 за реєстровим номером 2044, укладеного між Іпотекодавцем ОСОБА_3 та Маріупольською міською радою, зареєстрованого у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 15 жовтня 2009 року за № 16, цільове призначення земельної ділянки: для функціонування готелю (обслуговування існуючої будівлі готельного комплексу), з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів в розмірі 100,00% від вартості предмету застави, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки не підлягає виконанню в період чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

З метою задоволення вимог ПАТ «ВБР» за кредитним договором № МКLNF3.60518.002 від 03.10.2012 року, Додатковою угодою №1 від 21.12.2012 року та Додатковою угодою №2 від 30.09.2013року до Кредитного договору № МКLNF3.60518.002 від 03.10.2012 року в розмірі 7 727 148, 32 гривень, звернуто стягнення на предмет застави шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною предмета застави - 292000,00 гривень за Договором застави рухомого майна № ZХА019500.60530.001 від 03.10.2012 року, Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012 року та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013 року до Договору застави рухомого майна № ZХА019500.60530.001 від 03.10.2012 року, укладеного між ПАТ ВБР та ОСОБА_4, на наступне майно (предмет застави): автомобіль марки Lexus RХ 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 1-м ВРЕР міста Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2009 року, з початковою ціною продажу предмету застави з прилюдних торгів в розмірі 100,00% від вартості предмету застави, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

В задоволені решти частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» витрати по сплаті судового збору в сумі 3775,80 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 8000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 8000 гривень.

З даним рішенням не погодився ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд не повно зясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суду не з»явилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовими повідомленнями на підставі вимог ст. 128 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобовязаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 03 жовтня 2012 року між ПАТ «ОСОБА_1 банк розвитку» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № MKLNF3.60518.002.

Згідно умов п. 1.1.1 Кредитного договору кредит надається у розмірі 3000000 гривень.

П. 1.1.2 Кредитного договору передбачає термін користування кредитом до 02 жовтня 2017 року.

В п. 1.1.3 Кредитного договору закріплена процентна ставка за користування кредитом, яка складає 22 відсотки річних.

Відповідно п. 2.4 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти з 1-го по 5-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання Договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Згідно п. 6.1 Кредитного договору за порушення строків погашення кредиту ОСОБА_1 нараховує Позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена у п. 1.1.3 цього Договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

За п. 6.3. Кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом ОСОБА_1 має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

21 грудня 2012 року між ПАТ ОСОБА_1 банк розвитку» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року.

Згідно п. 1.1.1. Додаткової угоди кредит надається у розмірі 8 000 000,00 гривень.

В п. 2.2. Додаткової угоди зазначено, що в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки, а також інших витрат виступає Договір іпотеки № ZXR039523.60519.001 від 03 жовтня 2012 року, Договір іпотеки № ZXR039523.60537.004 від 21 грудня 2012 року, Договір поруки № РХ029031.60537.001 від 03 жовтня 2012 року.

03 жовтня 2012 року між ПАТ ВБР та ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки № ZXR039523.60519.001, який зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 2014, заборону відчуження зареєстровано вказаним нотаріусом в реєстрі за № 2015.

Згідно п. 2. Договору іпотеки іпотекою забезпечується виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору від 03 жовтня 2012 року № MKLNF3.60518.002.

Договором про внесення змін №1 від 21.12.2012р. та Договором про внесення змін №2 від 30.09.2013р. до Договору іпотеки передбачено, що іпотекою забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Розвитку за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в розмірі 8 000 000,00 гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, Іпотекодавець (Відповідач-2) ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме: готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю - ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 25 вересня 2012 року.

Згідно п. 9 Договору іпотеки сторони домовились, що загальна вартість Предмету іпотеки складає 7 000 000,00 грн.

Пунктом 19.8.1, 19.10 Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання терміну виконання Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. У разі звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.

03 жовтня 2012 року між ОСОБА_4І.( заставодавець), яка є майновим поручителем ОСОБА_2 та ПАТ «ВБР» було укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.60530.001, який зареєстровано в реєстрі приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 2012.

Згідно п. 2 Договору застави заставою забезпечується виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ ВБР за Кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, Заставодавець (Відповідач-3) ОСОБА_4 надала в заставу наступне Майно (Предмет застави): автомобіль марки Lexus RX 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 1-шим ВРЕР міста Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2009 року, що зазначено в п. 6 Договору застави.

Згідно п. 9 Договору застави сторони визначили, що вартість Предмету застави складає 292 000,00 гривень.

Банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 7 737 161,78 гривень., про що свідчать: заяви на видачу готівки № 103767 від 03.10.2012 року на суму 200 000,00 грн; №104049 від 04.10.2012р на суму 800 000,00 грн; №104569 від 05.10.2012р на суму 2 000 000,00 грн; №130676 від 21.12.2012р. на суму 115 400,00 грн.; №132324 від 26.12.2012р. на суму 100 000,00 грн.; №136307 від 10.01.2013р. на суму 50 000,00 грн.; №138281 від 18.01.2013р. на суму 70 000,00 грн; меморіальний ордер №67448 від 21.12.2012р. на суму 4 401 761,78 гривень.

Оскільки матеріали цивільної справи були вкрадені з автомобіля відповідача ОСОБА_2 під час отримання ним висновків судово - почеркознавчої експертизи, про що свідчить витяг з ЄРДР, суд першої інстанції вирішив даний спір по суті на підставі досліджених копій документів, які були надані позивачем в обґрунтування доведеності позову, висновку вищезазначеної експертизи, на дослідження якої надавалися оригінали документів, які позивач надав в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Договір є укладеним з моменту передання грошей (ч. 2 ст. 1046 ЦК України) і є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1052 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач підтвердив свою згоду з умовами кредитного договору № MKLNF3.60518.002, підписавши 3 жовтня 2012 року даний кредитний договір та додаткові угоди № 1 від 21.12.2012 року та № 2 від 30 вересня 2013 року до кредитного договору від 3 жовтня 2012 року. Таким чином, судом встановлено, що при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо майже усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов'язань позичальника; порядку плати за кредит; відсоткової ставки, порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами.

Також судом першої інстанції правильно встановлено, що ПАТ «ВБР» свої зобовязання за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року та вищевказаними додатковими угодами виконав в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу порушив свої зобовязання перед банком, що не заперечувалось відповідачем та його представником під час судового розгляду.

При цьому відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 протягом розгляду справи заперечували проти отримання відповідачем коштів за цим кредитним договором та додатковими угодами, та тільки після проведення почеркознавчої експертизи, відповідно до висновку якої підписи в графі «підпис отримувача» на заявах на видачу готівки №103767 від 03.10.2012 року на суму 200 000,00 грн; №104049 від 04.10.2012р на суму 800 000,00 грн; №104569 від 05.10.2012р на суму 2 000 000,00 грн; №130676 від 21.12.2012р. на суму 115 400,00 грн.; №132324 від 26.12.2012р. на суму 100 000,00 грн.; №136307 від 10.01.2013р. на суму 50 000,00 грн.; №138281 від 18.01.2013р. на суму 70 000,00 грн. виконані ОСОБА_2 (т.1 а.с.74-85), став визнавати факт отримання ним цих грошей.

В обґрунтування заперечень проти отримання відповідачем грошей в банку в сумі 4401761,78 гривень, представник ОСОБА_7 посилався на те, що меморіальний ордер №67448 від 21.12.2012р не є документом, який підтверджує факт перерахування грошей позивачем на рахунок ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такая позиція відповідача та його представника є безпідставною, оскільки в забезпечення доведеності свого позову позивач надав суду крім меморіального ордеру №67448 від 21.12.2012 року, на підставі якого з рахунку платника ОСОБА_2 ПАТ «ВБР було перераховано в ПАТ «Універсал Банк» на рахунок ОСОБА_3 4 401 761,78 гривень, виписки по особовому рахунку ОСОБА_2, відповідно до якої 21.12. 2012 року з рахунку платника ОСОБА_2 ПАТ «ВБР було перераховано в ПАТ «Універсал Банк» на рахунок ОСОБА_3 4 401 761,78 гривень для погашення кредиту ( т.2 а.с.14-16); виписки особового рахунку ОСОБА_3, де зафіксовано перерахунок цієї суми грошей на його рахунок (т.2 а.с.47), відповідь ПАТ «Універсал банк», в якій зазначено, що ініціатором складання меморіального ордеру №67448 від 21.12.2012 року є ПАТ «ВБР»(т.2 а.с.46); розпорядження ПАТ «ВБР» про проведення видачі кредиту по кредитному договору № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року в сумі 4 401761,78 гривень з рахунку відкритого в ПАТ «ВБР» клієнта ОСОБА_2 шляхом перерахування на рахунок в ПАТ «Універсал банк» отримувач ОСОБА_3; копію заяви ОСОБА_2 від 21.12.2012 року в якій останній просить в рамках вищезазначеного кредитного договору видати 4 401761,78 гривень шляхом перерахування з рахунку відкритого в ПАТ «ВБР» на рахунок утримувача в ПАТ «Універсал банк» ОСОБА_3 для погашення кредиту (т.2 а.с. 76,76 зв.), які у своїй сукупності підтверджують факт отримання відповідачем ОСОБА_2 від ПАТ «ВБР» за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року грошей в сумі 4 401761,78 гривень, які не були спростовані ані відповідачем, ані його представником, та які приймаються судом при вирішені спору по суті, оскільки банківські виписки, відповідно до ст.336 розд.1 таблиці Переліку типових документів затвердженого наказом Міністерства Юстиції України «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» відносяться до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах.

З розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що відповідач має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року, та яка становить 7 727 148,32 гривень, а саме: 7 171 023,81 гривень заборгованість по тілу кредиту; 80 000,00 гривень прострочена заборгованість по тілу; 140 355,58 гривень поточна заборгованість за процентами; 278 326,65 гривень прострочена заборгованість за процентами; 57442,28 гривень заборгованість за штрафами/пенею, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 особисто, який є стороною за кредитним договором та взяв на себе зобовязання повернути кредит та сплатити відсотки у визначені в договорі строки, але порушив взяті на себе зобовязання, що є підставою для часткового задоволення цієї частини позовних вимог позивача, а не солідарно на ряду з відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки ці відповідачі є майновими поручителями, а не грошовими, та повинні нести відповідальність за порушення умов кредитного договору позичальником в межах вартості майна, яке є предметом забезпечення вищевказаного кредитного договору та не повинні нести солідарну відповідальність щодо повернення грошей банку разом з відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до п.3.1.11. Кредитного договору, при виникненні порушення Позичальником зобовязань за даним Договором, у тому числі при порушені цільового використання коштів ОСОБА_1 має право змінити умови договору-зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісії та відсотків за його користуванням, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно ст. 212,611,651 ЦК України, щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у визначеному повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобовязується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, комісію та відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором.

З урахуванням того, що кредитним договором № MKLNF3.60518.002 від 03 жовтня 2012 року передбачено право дострокового повернення боргу суд першої інстанції правильно вважає, що звернення позивача до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором 18 березня 2014 року є письмовою вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, про що було відомо відповідачу, який приймав участь при розгляді справи, протягом тривалого проміжку часу, а саме протягом більш трьох років, суд незалежно від того, що представником позивача не було надано суду копії повідомлень про сплату заборгованості на які вона посилається в позовній заяві, дійшов висновку, що позивачем не було порушено права та інтереси відповідача щодо надіслання відповідачу повідомлення про дострокове повернення кредиту.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «ВБР» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а, з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому, розташований на земельній ділянці за адресою Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а), площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0143 та застави автомобіль марки Lexus RХ 350, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рама) JTJHK3IU082056369, реєстраційний номер НОМЕР_1 з наступних підстав. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленого ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Статтями 572, 574 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави передбачено ст. 590 ЦК України, в якої зазначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено факт невиконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором, зобовязання за яким забезпечене зазначеним іпотечним та заставленим майном, а тому вимоги позивача в частині звернення стягнення на вищезазначені предмети іпотеки та застави підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року протягом терміну дії цього закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам-підприємцям) або юридичним особам субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотеко держателя на набуття права власності на предмет іпотеки), стаття 38 (у частині реалізації права іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 ( у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до розпорядження КМ України за № 1275-р від 02 грудня 2015 року, пункт 20, місто Маріуполь віднесено до зони проведення АТО.

Таким чином, положення ст.9 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» застосовується під час виконання рішення суду та не унеможливлює ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст.11 п.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» дія цього закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Предмет іпотеки готельний комплекс та кафе загальною площею 4260,7 квадратних метрів, розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, провулок Короленка, будинок 6а, з невід'ємними приналежностями, які знаходяться в ньому, розташований на земельній ділянці за адресою Донецька область, провулок Короленка 6 а (шість а), площею 0,0467 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0143 знаходяться у зоні проведення АТО, тому суд першої інстанці, з урахуванням вищенаведених норм права, дійшов правильного висновку щодо відстрочки рішення суду в частині звернення стягнення на зазначенні обєкті нерухомого майна на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

При цьому, суд першої інстанції також дійшов правильного висновку, що немає підстав для задоволення вимог представника відповідача, щодо застосування ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яка на час проведення антитерористичної операції забороняє нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, оскільки пеня за даним кредитним договором нарахована станом на 5 березня 2014 року, що виключає застосування норм вищевказаного Закону щодо даних нарахувань.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому необхідно відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 28.12.2017 року.

Судді