Категорія 81 Головуючий у 1-й інстанції Скрипниченко Т.І..
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

Іменем України

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі матеріали справи за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа: старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Резников В.В., на постанову про відкриття виконавчого провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Резникова В.В. В обґрунтування скарги зазначала, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 червня 2015 року, позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,000625 га по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу кіоску.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Посилаючись на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 28 листопада 2016 року ВП № 52983682 не відповідає резолютивній частині заочного рішення, оскільки в постанові зазначено про зобов'язання її звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_2 а за рішенням суду її зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_1 та безпідставно зазначено суму виконавчого збору 2900 грн. замість 243 грн.60 коп., яка була стягнута за рішенням суду, просила постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52983682 від 28 листопада 2016 року, прийняту старшим державним виконавцем Резниковим В.В. Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області визнати незаконною та скасувати.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересована особа старший державний виконавець Резников В.В. Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52983682 від 28.11.2016 року відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність ухвали суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити вимоги скарги.

Зокрема зазначає, що рішенням суду її зобов'язано звільнити земельну ділянку розташовану за однією адресою, а в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена земельна ділянка, яку її зобов'язано звільнити, розташована за іншою адресою, розмір виконавчого збору не відповідає розміру стягнутому рішенням суду та встановлений одночасно з відкриттям виконавчого провадження, а не за спливом десятиденного строку, встановленого для добровільного виконання рішення суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу, заперечення державного виконавця Резникова В.В., який просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Згідно з положеннями п.1 ч. 1ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін , якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом вказані вимоги закону дотримані, повно та всебічно досліджені обставини справи, правильно встановлено характер спірних правовідносин та вірно застосований закон , який регулює спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Резниковим В.В. на підставі заяви про примусове виконання було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 263/12601/14ц, виданого 08.11.2016 року про зобов'язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,000625га по АДРЕСА_2 шляхом демонтажу кіоску. Боржнику запропоновано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнуто з боржника виконавчий збір 2900 грн. Копія постанови направлена на адресу боржника 28 листопада 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрите виконавче провадження, копія постанови направлена боржнику, встановлено строк для добровільного виконання рішення суду та зазначено розмір виконавчого збору. Вимоги щодо виконання, зазначені у постанові державного виконавця, повністю відповідають резолютивній частині рішення суду.

Також судом першої інстанції зазначено, що сума виконавчого збору не є судовим збором та стягується державним виконавцем під час примусового виконання відповідно до вимог ст.. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

З таким висновком колегія суддів не може не погодитись.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зазначені правовідносини регулюються також Законом України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 02 червня 2016 року і яка діє з 05 жовтня 2016 року (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

В судовому засіданні апеляційного суду були дослідженні оригінали матеріалів виконавчого провадження ВП № 52983682, з яких вбачається, що виконавчий лист по справі № 263/12601/14-ц, провадження № 2/263/235/2015 було видано 08 листопада 2016 року, судове рішення, на підставі якого видано зазначений виконавчий документ, набрало законної сили 04 листопада 2015 року, строк пред'явлення зазначеного виконавчого листа до виконання встановлено до 05 листопада 2018 року (а.с. 27).

Таким чином, зазначений виконавчий документ підлягає виконанню, оскільки повністю відповідає вимогам ст. 4 Закону № 1404-VIII та не визнано таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 26 Закону № 1404-VI виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26. Закону № 1404-VI виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 26. Закону № 1404-VIза рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52983682, заява стягувача про примусове виконання подана 25 листопада 2016 року, а провадження відкрито 28 листопада 2016 року, тобто наступного робочого дня, а тому провадження відкрито державним виконавцем в строк, передбачений законом.

Зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження також зобов'язано ОСОБА_2 виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 2900,00 грн. (а.с. 4).

Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження та з ухвалою суду заявник посилається на невідповідність постанови резолютивній частині заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, а саме невідповідність земельної ділянки, яку її зобов'язано звільнити шляхом демонтажу кіоску за рішенням суду, земельній ділянці, яку її зобов'язано звільнити відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, та в частині розміру виконавчого збору.

Як вбачається з резолютивної частини заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 січня 2015 року ОСОБА_2 зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,000625га по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу кіоску та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243 грн.60 коп. (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо не знаходження будь-яких кіосків на земельній ділянці по АДРЕСА_1, як це вказано у заочному рішенні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 січня 2015 року, являються неспроможними та не спростовують висновків суду, оскільки в заочному рішенні суд помилково вказав адресу земельної ділянки вул. Бахчиванджи, 17/1 та своєю ухвалою від 30 квітня 2015 року виправив описку, зазначивши правильну адресу: АДРЕСА_2

Зазначений факт встановлено ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 червня 2015 року у справі № 263/12601/14-ц, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Більш того, як зазначено у виконавчому листі від 13 січня 2015 року ОСОБА_2 зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_2 (а.с.27).

Тобто, місце розташування земельної ділянки, яку зобов'язано ОСОБА_2 звільнити за рішенням суду, відповідає місцю розташування зазначеному у виконавчому листі та у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності розміру виконавчого збору у судовому рішенні та у виконавчому листі не заслуговують на увагу, оскільки судовим рішенням з ОСОБА_2 відповідно до положень ст.88 ЦПК України стягнуто судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., а не виконавчий збір, і даних про виконання рішення суду в цій частині матеріали справи не містять.

Виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Порядок та розмір сплати виконавчого збору регулюється Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, поняття «судовий збір» та «виконавчий збір» не є тотожними, є різними за своєю природою, суттю та метою.

Як пояснила ОСОБА_2 в апеляційному суді вона не погоджується з постановою про відкриття виконавчого провадження з тих підстав, що вона не є власником кіоску, який її зобов'язано знести за рішенням суду.

Оскільки заявником оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження з підстав невідповідності її змісту резолютивної частини заочного рішення (стягнення судового збору), колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду в частині відмови у задоволенні скарги щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору та закриття провадження у справі в цій частині.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом були допущені порушення норм закону, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня

2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.М.Кочегарова

С.А.Попова