Справа № 2604/9286/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді САВЛУК Т.В.,

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про призначення повторної експертизи, яке заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди.

15 травня 2017 року представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про призначення повторної експертизи, проведення якої доручити Комунальному закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання», з підстав, викладених у письмовому клопотанні, яке долучено до справи, мотивуючи тим, що в межах розгляду даної справи проведено експертні дослідження психічного стану здоров'я померлого ОСОБА_4, однак 28 грудня 2016 року відкрите кримінальне провадження за ч.1 ст.358 КК України за №0017735 щодо внесення невідомими особами завідомо неправдивих відомостей про стан здоров'я ОСОБА_4 в медичну картку №200 КМПНЛ №2, оскільки ця медична картка досліджувалась експертами і результати цих досліджень експертами покладені в основу Висновків від 01.12.2014 за №1016 та від 05.10.2016 №706 щодо психічного стану здоров'я ОСОБА_4, що є недопустимим, оскільки вклейки в медичну картку №200 ніякого відношення до ОСОБА_4 не мають, тому наведені у клопотанні докази свідчать про неповне та неякісне дослідження експертних матеріалів експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, окремо кожного та в їх сукупності, які суперечать матеріалам цивільної справи та викликають сумніви в правильності наявних у справі висновків експертів, тому відповідач, користуючись своїми процесуальними правами, заявляє клопотання про призначення у справі повторної судової експертизи та просить поставити перед експертами питання: чи міг ОСОБА_4 правильно оцінювати свої дії та їх значення в період з 13 жовтня 2008 року по 10 листопада 2008 року, та заборонити експертам брати для дослідження вклеєні в медкартку №200 листки датовані 11.07.2008 р., 25.08.2008 р., 28.08.2008 року, 15.09.2008 року та 03.12.2008 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала клопотання про призначення повторної експертизи.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи, вважають заявлене клопотання безпідставним та необґрунтованим.

Заслухавши думку сторін по справі, оцінивши наведені представником відповідача підстави для признання повторної судової експертизи, суд приходить до наступного.

Призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров'я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. (ч.1 ст.145 Цивільного процесуального кодексу України).

Порядок проведення судово-психіатричної експертизи, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 жовтня 2001 року №397, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 березня 2002 року за №219/6507.

Судово-психіатрична експертиза призначається органами досудового слідства та суду і проводиться за їх відповідним рішенням з метою відповіді на питання, що виникають під час провадження адміністративних, кримінальних та цивільних справ з приводу психічного стану особи.

Предметом експертизи є визначення психічного стану осіб, яким призначено експертизу, у конкретні проміжки часу і відносно певних обставин, що становлять інтерес для органів слідства та суду.

Об'єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза.

Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. (ст.66 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень ч.2 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумнів в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Повторна експертиза призначається у тому разі, коли у суду виникають сумніви щодо наукової відповідності висновків, які містяться в експертному висновку, слабкій аргументації таких висновків, наявності протиріч у висновках різних експертів.

Повторна експертиза, на відміну від додаткової, доручається іншому експерту (експертам).

Призначення повторної експертизи пов'язане з оцінкою доказів, безпосередньо первісного висновку експерта (експертів). Оцінка доказів здійснюється в судовому засіданні, у зв'язку з чим цивільним процесуальним кодексом України (ст.189) передбачено порядок дослідження висновку експерта (експертів) в судовому засіданні та призначення додаткової експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до чинного процесуального законодавства висновок експерта є доказом у цивільній справі.

Відповідно до п. 6 ст. 147 Цивільного процесуального кодексу України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про призначення повторної судової експертизи є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки повторна експертиза призначається не для перевірки обґрунтованості попередньо наданого висновку експерта, а у разі визнання первісного висновку експерта необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, чи є сумніви в його правильності, в той же представником відповідача не наведено ґрунтовних підстав для проведення повторної експертизи, крім того питання, які просить постановити відповідач перед експертом, стосуються визначення психічного стану здоров'я ОСОБА_4 в період з 13 жовтня 2008 року по 10 листопада 2008 року, однак в межах даного спору оспорюється Договір дарування від 06 лютого 2007 року, укладений ОСОБА_4, тому в розрізі даного спору доведенню підлягають обставини, які стосуються психічного стану здоров'я особи, яка виступає стороною договору, на момент вчинення правочину, виходячи з положень ст.225 Цивільного кодексу України, саме на цю правову норму посилається позивач, як одну з підстав для визнання правочину недійсним, тому призначення експертизи психічного стану здоров'я особи, яка виступає стороною договору, в період після укладання правочину виходить за межі заявлених вимог за первісним позовом.

Також, слід зазначити, що неясність або не повнота висновку експерта може бути усунута шляхом допиту експерта, як це передбачено ст.189 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 143, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про призначення повторної судової експертизи.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я: