АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

02 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року,

встановила:

у квітні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини від усіх його доходів, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що вона з 15 вересня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 та зазначала, що від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач проживає окремо та ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просила суд задовольнити її вимоги.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину та з урахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у платника аліментів інших дітей визначив розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 з 15 вересня 2015 року, від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітня дитина знаходиться на утриманні своєї матері, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом не було враховано те, що він не працює, а тому просив стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку підстави визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відсутні.

Так, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів було вірно враховано всі обставини справи та визначено розмір аліментів у ј частині всіх видів заробітку відповідача.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його матеріальне становище, а саме те, що він на сьогоднішній день не має роботи, є безпідставними, оскільки відповідач по справі є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, доказів про те, що він позбавлений можливості працевлаштуватись та надавати грошові кошти на утримання дитини в частці від доходу, до суду не надано.

За таких обставин, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/7965/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1352/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.