Справа № 390/2020/17
Провадження № 2/390/923/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Бойко І.А.,

при секретарі Губанові М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати за ними право власностіпо по ? частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Карлівка Кіровоградської області, Кіровоградського району, по вулиці Перемоги, 17, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 29 червня 2016 року. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 29.06.2016 року помер їх батько, на день смерті якого залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Карлівка Кіровоградської області, Кіровоградського району, по вулиці Перемоги, 17. За життя померлий склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 26.10.2017 року вони звернулися до приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, однак отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно у звязку з припиненням колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства. З метою захисту своїх спадкових прав позивачі звернулись до суду та просять задовольнити позов.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак, надали заяву заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позовну заяву задовольнити, справу розглядати без їх участі.

Від представника Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_6 надійшла заява, відповідно до якої, остання просила суд провести судове засідання без участі представника сільської ради, обставини, викладені в позові, визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 червня 2016 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 226468, виданим 01.07.2016 року Виконавчим комітетом Карлівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 13 (а.с. 7).

Факт родинних відносин позивачів з померлим ОСОБА_7 підтверджується матеріалами цивільної справи, а саме: копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбів (а.с. 6, 6-а).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується копією заповіту від 11.07.2008 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Крупської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області ОСОБА_8 (а.с. 11а).

Постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 04.02.2016 року за № 984-VIII, село «Крупське» Кіровоградського району було перейменовано на село «Карлівка» (а.с.12).

Позивачі, як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину згідно ст. 1269 ЦК України шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса.

26.10.2017 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться в селі Карлівка Кіровоградської області, Кіровоградського району, по вулиці Перемоги, 17, однак, отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно у звязку з припиненням колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства (а.с. 8-9).

Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності виданого 10 грудня 1988 року виконавчим комітетом Крупської сільської Ради народних депутатів на житловий будинок, що знаходиться в с. Крупське (нині - с. Карлівка) по вулиці Перемоги, 17 Кіровоградського району, Кіровоградської області, який належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_3, що зареєстроване 10.12.1988 року в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» реєстрова книга №1 запис № 32 (а.с. 10).

Вищезазначене свідоцтво на право власності не мінялося, що підтверджується архівною довідкою виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2016 року № 30770 (а.с. 10а).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

На підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 120 - 127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв'язку з прийняттям Закону України "Про власність". Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності, на підставі якого колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3, належить спадковий будинок, розташований в с. Крупське (нині - с. Карлівка) по вулиці Перемоги, 17 Кіровоградського району, Кіровоградської області, не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст.120, 123 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Згідно по господарської книги № 2 за 1991-1995 роки, особового рахунку № 71 станом на 15.04.1991 рік проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, голова колгоспного двору, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина - член господарства, що підтверджується довідкою Соколівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області від 25.10.2017 року №528 (а.с.11).

ОСОБА_10 померла 29.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 І-ОЛ № 117528, виданим Крупською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.36), за життя вона не виділяла своєї частки з майна колишнього колгоспного двору, яке збереглося на 15 квітня 1991 року.

Відповідно до абзацу 2 підпункту «г» цього ж пункту постанови Пленуму на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на житловий будинок с. Крупське (нині - с. Карлівка) по вулиці Перемоги, 17 Кіровоградського району, Кіровоградської області було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів був батько позивачів, відтак на підставі закону він був власником цього будинку, а тому спадкування житлового будинку має відбутися на загальних підставах, тобто будинок мають успадкувати позивачі, як спадкоємці за заповітом, що прийняли спадщину

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, суд приходить до переконання, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 15, 16, 316, 317, 328, 380, 392, 1216-1218, 1269 Цивільного Кодексу України.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 29 червня 2016 року, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул.Перемоги, 17, с.Карлівка, Кіровоградського району Кіровоградської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 29 червня 2016 року, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул.Перемоги, 17, с.Карлівка, Кіровоградського району Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя