УхвалА

іменем україни

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Територія виробництва», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович, реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області, про визнання правочинів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 6 червня 2011 року він на підставі вісімнадцяти договорів купівлі-продажу придбав у закритого акціонерного товариства «Харківенергоремонт» нежитлові приміщення, розташовані по АДРЕСА_1, а саме: нежитлові приміщення підвалу І, ІІ, загальною площею 38,8 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1а, 2, 3, 5-7, 11, 14-23, 25-28, ІІІ, ІV, VІ, площею 612,9 кв м.; 2-го поверху № 29-44, 44а, 45-53, 99-108, VІІ, VІІІ, площею 615,7 кв м.; 3-го поверху № 54-61, 61а, 62, 62а,63-67, 67а,68, 68а,69, 69а,70-73, ІХ,х площею630,9 кв м.; 4-го поверху № 76-82, 82А,83, 86-88, 91-95, 97, 98, ХІ, ХІІ площею,620,8 кв м.; тех.поверху № 109-119, ХІІ, ХV, площею265,7 кв м., загальною площею 2 746,0 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 площею 58,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-25, 60, 61, ІІ, 26-33, 2-го поверху № 34-37, 39-44, 44а, 45-59, площею 5 553,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-4, загальною площею 381,6 квм., літ. «В-2»; нежитлові приміщення антресолі№ 5,площею 132,1 кв м.;2-го поверху № 6, площею382,2 кв м., літ. «В-2», загальною площею 514,3 кв м.; нежитлові приміщення № 13-18, загальною площею 206,3 кв м., літ. «Г-1»; нежитлові приміщення № 1-12, загальною площею 236,4 кв м., літ. «Г-1»; нежитлове приміщення № 2, загальною площею 154,0 кв м., літ. «Д-1»; нежитлове приміщення № 1, загальною площею 240,6 кв м., літ. «Д-1»; нежитлові приміщення № 1, 2, загальною площею 65,2 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення № 4-10, загальною площею 232,0 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 2-5, загальною площею 15,7 кв м., літ. «К-2»; нежитлові приміщення № 1, загальною площею 64,9 кв м., літ.«К-2»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, загальною площею 21,1 кв м., літ. «О-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею23,4 кв м., літ. «О-2»; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею15,0 кв м.; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею 15,0 кв м. Вищевказані договори купівлі-продажу нерухомого майна посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. та зареєстровані у комунальному підприємстві «Харківське бюро технічної інвентаризації».

З метою отримання прибутку від зазначеного нерухомого майна він передав це майно в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «УК «Адамант», яке сплачувало орендну плату до 2012 року. У листопаді 2012 року товариство перестало сплачувати орендну плату, а невідомі особи поза його волею заволоділи нежитловими будівлями.

Позивач зазначав про те, що на підставі підробленого доручення від 29 серпня 2013 року, виданого від його імені на громадянина Російської Федерації ОСОБА_9, який 5 вересня 2013 року у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ЄмцяІ.О. отримав дублікати вищевказаних вісімнадцяти договорів купівлі-продажу нерухомого майна. 19 вересня 2013 року на підставі вісімнадцяти договорів дарування ОСОБА_9 подарував ОСОБА_5 спірне нерухоме майно, а останній 19-21 грудня 2013 року на підставі вісімнадцяти договорів купівлі-продажу відчужив це майно товариству з обмеженою відповідальністю «Територія виробництва» (далі - ТОВ «Територія виробництва»).

Проте оригінали правовстановлюючих документів він не втрачав, унаслідок чого підстав для видачі дублікатів цих договорів у приватного нотаріуса не було, а дублікати цих документів з моменту видачі не мали сили оригіналу. На його запит нотаріус Наро-Фомінського округу Московської обласної нотаріальної палати Зуділіна І.М. повідомила, що від його імені не посвідчувала доручення на ім'я ОСОБА_9 Рішенням Наро-Фоминського міського суду Московської області від 26 серпня 2015 року за його позовом визнано доручення від 29 серпня 2013 року, видане на ім'я ОСОБА_9, недійсним.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд визнати недійсними з моменту видачі дублікати вісімнадцяти договорів купівлі-продажу від 5 вересня 2013 року; визнати вісімнадцять договорів дарування, укладених між ОСОБА_9 та ОСОБА_5, недійсними, витребувати із чужого незаконного володіння ТОВ «Територія виробництва» на його користь спірне нерухоме майно, оскільки вибуло поза його волею, визнати за ним право власності на це майно; зобов'язати реєстраційну службу Головного управління юстиції у Харківській області зареєструвати за ним право власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2016 року рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним з моменту видачі дублікатів вісімнадцяти договорів купівлі-продажу майна залишено без змін. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано недійсними вісімнадцять договорів дарування зазначеного вище нерухомого майна, укладені 19 вересня 2013 року між ОСОБА_4, від імені якого діяв ОСОБА_11, та ОСОБА_5 У задоволенні позову ОСОБА_4 про витребування із чужого незаконного володіння ТОВ «Територія виробництва» та визнання за ОСОБА_4 права власності на нежитлові будівлі і зобов'язання реєстраційну службу Головного управління юстиції у Харківській області зареєструвати право власності на нежитлові приміщення відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2016 року у частині вирішення позову ОСОБА_4 про визнання недійсними з моменту видачі дублікатів вісімнадцяти договорів купівлі-продажу залишено без змін. Рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2016 року у частині відмови у задоволенні позову про витребування спірного майна із чужого незаконного володіння скасовано й передано справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року у частині відмови у задоволенні позову про витребування майна із чужого незаконного володіння скасовано. Позов ОСОБА_4 у цій частині задоволено. Витребувано із чужого незаконного володіння ТОВ «Територія виробництва» на користь ОСОБА_4 спірне нерухоме майно по АДРЕСА_1. У задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на нежитлові будівлі, зобов'язання реєстраційну службу зареєструвати право власності відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду у частині задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння скасувати й відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

Отже, в іншій частині судові рішення не були предметом апеляційного перегляду, не є предметом касаційного перегляду і не оскаржуються, тому в касаційномупорядку в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК Українине переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову про витребування майна із чужого незаконного володіння й задовольняючи позов ОСОБА_4 у цій частині, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 387, 388 ЦК України та виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що добросовісне набуття можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого незаконного володіння.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що оскільки вісімнадцять договорів дарування спірних нежитлових приміщень рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2016 року визнані недійсними, то таке нерухоме майно вибуло з володіння позивача, як власника майна, поза його волею, унаслідок чого наявні підстави для витребування його із чужого незаконного володіння останнього набувача - ТОВ «Територія виробництва» на користь ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що ОСОБА_4 заперечував факт направлення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_12 листів від 29 жовтня 2013 року про передачу ним у власність ОСОБА_5 спірного нерухомого майна. Посилання відповідача на висновок експертного почеркознавчого дослідження від 24 лютого 2017 року, згідно з яким у вказаних листах підпис виконано позивачем, не свідчить про незаконність рішення апеляційного суду, оскільки це дослідження відбулось без надання ОСОБА_4 вільних та експериментальних зразків почерку та підписів. Отже, беззаперечні, належні та допустимі докази направлення зазначених вище листів саме позивачем відсутні, а клопотання щодо повторного проведення відповідної експертизи, яка була б належним доказом, сторонами не заявлялось.

Крім того, зазначені обставини як підстава для відмови у позові безпідставні, так як преюдиційним рішенням суду договори дарування визнані недійсними. Отже, майно вибуло з володіння позивача поза його волею.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта