Справа № 310/9072/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про закінчення виконавчого провадження та скасування постанови, про поновлення пропущеного строку, заінтересована особа ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, у розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.08.2009 року і до досягнення дитиною 23-х років, або припинення навчання.

На виконання вказаного рішення 10.02.2010 року був виданий виконавчий лист №2-5555, який був поданий для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області.

27.08.2014 року головним державним виконавцем Куліковою І.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У постанові вказано, що виконавче провадження №17618752 закрито на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України про виконавче провадження». Крім того, було припинено чинність арешту на майно боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Вказує, що не згоден з постановою про закінчення виконавчого провадження через те, що при її винесенні державним виконавцем не було враховано, що по відношенню ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів); державним виконавець не виконав своїх обовязків по нарахуванню та стягненню заборгованості по аліментам та порушив вимоги ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Просив поновити процесуальний строк оскарження постанови головного державного виконавця відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4; визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 в частині закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини; визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження №17618752 від 27.08.2014 року по виконавчому листу №2-5555 від 10.02.2010 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_5 просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Кулікова І.І. в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В минулому судовому засіданні надала пояснення, в яких просила в задоволенні скарги відмовити. Зазначила, що розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_3 по аліментам проведений нею відповідно до даних податкових декларацій та персоніфікованих даних Пенсійного фонду України щодо боржника. Даний розрахунок ОСОБА_2 отримала 23.08.2014 року та його не оскаржувала. Будь-яких інших доходів у боржника встановлено не було. Разом з тим, за заявами стягувача, вона направляла запити до усіх відомих крюінгових компаній, морських портів України щодо наявності у боржника доходів від роботи в якості моряка на морських суднах. Проте, даних про наявність інших доходів у боржника здобуто не було.

Представник ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_6 просила в задоволенні скарги відмовити. Зазначила, що доводи заявника про наявність у ОСОБА_3 доходів від роботи на морських суднах основані на припущеннях та спростовуються матеріалами виконавчого провадження, яке налічує 1270 аркушів.

Заслухавши учасників удового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги у звязку з наступним.

Матеріалами справи підтверджується, що 10.02.2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист №2-5555 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, у розмірі 1/4 частки заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.08.2009 року і до досягнення дитиною 23-х років, або припинення навчання.

27.08.2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5555 від 10.02.2010 року у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 ст. 49 Закону встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись до суду з даною скаргою заявник посилався на наявність кримінального провадження щодо боржника за ч.1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів); не вжиття державним виконавцем передбачених законом заходів для виявлення інших джерел доходів боржника, зокрема від його роботи на морських суднах, на підтвердження чого надав рішення Словацького суду Словацької республіки №11Р/201/2008.

У відповідності до частин 1, 3, 9 ст. 74 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем був складений розрахунок заборгованості боржника по аліментам, відповідно до якого станом на 01.08.2014 року ОСОБА_3 заборгованості з аліментів не мав.

Даний розрахунок був отриманий особисто стягувачем ОСОБА_2 23.08.2014 року та останньою не оскаржувався (т.1 а.с. 26-28).

Посилання заявника на наявність кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 164 КК України суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР кримінальне провадження порушено за злісне ухилення від сплати аліментів до повноліття дитини за іншим судовим рішенням (т. 1, а.с. 30).

Також не можуть бути прийняті до уваги й посилання заявника на рішення Словацького суду Словацької республіки №11Р/201/2008 через те, що на даний час остаточне рішення у справі не ухвалено, що підтверджується довідкою від 28.02.2017 року (т.2, а.с. 168).

З питання визначення розміру заборгованості за аліментами ОСОБА_2 до суду не зверталася (ч. 4 ст. 195 СК України).

У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У відповідності до Закону передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що державним виконавцем в межах повноважень та у відповідності до Закону вжито усіх заходів, у тому числі й за заявами стягувача, щодо встановлення джерел доходів боржника (т. 2, а.с. 181 250, т. 3 а.с. 1 28), а отже скарга є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 57-61, 208 -210, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя А.І. Крамаренко