АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Суматра-ЛТД» про захист прав споживачів, визнання дій не правомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2017 позовну заяву ОСОБА_3 повернуто позивачу (а.с. 16-18).

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу скасувати, а питання відкриття провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ним було виконано вимоги ухвали про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк і подана ним позовна заява відповідала вимогам закону, а тому суд безпідставно позбавив його доступу до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач не повністю усунув виявлені судом недоліки позовної заяви.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2016 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ТОВ «Суматра-ЛТД» (мережа крамниць «Космо») про захист прав споживачів, визнання дій не правомірними та відшкодування моральної шкоди (а.с. 2-3).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2016 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п'ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення виявлених судом недоліків, а саме:

- відсутнє зазначення доказів щодо заподіяння позивачу моральної шкоди та обґрунтування щодо її розміру;

- фактично конкретно не визначено відповідача;

- зміст позовної вимоги щодо визнання дій щодо обслуговування недержавною мовою неправомірними конкретно не викладені;

- не вказано номеру засобу зв'язку позивача;

- відсутнє обґрунтування щодо відсутності посилання на конкретних осіб, які перебувають у офіційних трудових відносинах з відповідачем та які відмовились розмовляти (обслуговувати) українською мовою, визначення яких вочевидь безпосередньо пов'язано з предметом судового розгляду (а.с. 5).

Копія ухвали про залишення позову без руху, згідно супровідного листа, направлялась позивачу 24.10.2016, однак даних про її направлення і вручення матеріали справи не містять (а.с. 6).

Повторно копія ухвали про залишення позову без руху була направлена позивачу 07.02.2017 та одержана останнім 11.02.2017, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с. 8, 9).

15.02.2017 позивачем, на виконання вимог суду про усунення недоліків, подано нову редакцію позовної заяви (а.с. 10, 11-14).

Оскаржуваною ухвалою від 20.02.2017 позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з тим, що позивачем не в повному обсязі усунуті недоліки позову, зокрема, до позовної заяви додано комп'ютерний диск лише в одному примірнику, а також додатково надано два примірника копій титульного листа книги відгуків і пропозицій, один з яких не читається. Крім того, зміст вимог позову не викладено конкретно, в тому числі, щодо відсутності визначення у позовних вимогах дати та місця такого обслуговування, а також його змісту, оскільки зміст вимоги щодо такого обслуговування також конкретно не визначений, та вочевидь обмежений напрямом та строком здійснення відповідної господарської діяльності відповідача. Більш того, позивачем так і не було зазначено конкретного обґрунтування та доказів щодо перебування конкретних фізичних осіб Принько Вікторії, Бондаренко, Дзюби Катерини у трудових відносинах з відповідачем, як не зазначено доказів і щодо відповідного спілкування позивача саме з фізичними особами, які мають вказані прізвища (а.с. 16-18).

Згідно із ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У відповідності з вимогами частин 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивачем викладено обставини справи з посиланням на норми закону, зазначено зміст позовних вимог і вказано докази, що підтверджують викладені обставини, зазначено перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, позивач самостійно визначає відповідача та зміст позовних вимог, викладає обставини, якими їх обґрунтовує та зазначає докази на підтвердження обставин.

Згідно із ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України передбачено, що сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось, - до початку розгляду справи по суті.

Отже, законодавець передбачив необхідність зазначення позивачем доказів у позовній заяві, проте встановив обов'язок їх надання до або під час попереднього судового засідання у справі, або до початку розгляду справи по суті.

Суд розглядаючи справу зобов'язаний оцінити надані сторонами докази в їх сукупності та ухвалити відповідне судове рішення. При цьому, слід зазначити, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку обґрунтованості та доведеності пред'явленого позову до того чи іншого відповідача, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

Відтак, висновок суду про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону, не відповідає матеріалам справи та не ґрунтується на вимогах закону.

При цьому, слід зазначити, що суд першої інстанції, не позбавлений процесуальної можливості призначити у справі попереднє судове засідання в якому: уточнити позовні вимоги; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню; з'ясувати, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин (ч. 6 ст. 130 ЦПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви з підстав не усунення позивачем недоліків, що призвело до порушення порядку встановленого для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Водночас, необхідно наголосити, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це є порушенням права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року про повернення позовної заяви - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва