печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженої відповідальності «Смарт Бізнес Академія» про визнання незаконним звільнення, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, вихідної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати незаконним звільнення її з займаної посади менеджера по маркетингу ТОВ «Смарт Бізнес Академія» 15.11.2015 у зв'язку із виявленою невідповідністю займаній посаді;

- змінити дату і формулювання причин звільнення вказавши формулювання - звільнена з 16.11.2015 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю;

- стягнути з відповідача на її користь 7500 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати за жовтень 2015 року, 4557,14 грн. за листопад 2015 року, 26100 грн. вихідної допомоги, а також 65042,85 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову зазначила, що з 02.10.2015 перебувала з відповідачем у трудових відносинах. У відповідності до досягнутої домовленості сторони домовились про те, що розмір заробітної плати становить 8700 грн., що з урахуванням всіх податків, зборів та платежів становить 6998,30 грн. Протягом всього часу перебування позивача із відповідачем у трудових відносинах останнім порушувались вимоги трудового законодавства, в тому числі щодо порядку та розміру виплати заробітної плати. Після отримання 09.11.2015 заробітної плати в сумі 1045,72 грн., позивач прийняла рішення про звільнення з посади, у зв'язку із порушенням норм трудового законодавства роботодавцем, про що 16.11.2015 було складено заяву та направлено її поштою на адресу підприємства. 17.11.2015 позивач отримала по електронній пошті лист про те, що з 15.11.2015 вона звільнена із займаної посади у зв'язку із «не виправданням випробувального терміну». Всупереч ст. 116 КЗпП України розрахунок із позивачем станом на 25.11.2015 здійснено не було, хоча 16.11.2015 позивач була на роботі та виконувала посадові обов'язки.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив позов, просив відмовити, посилаючись на доводи письмових заперечень.

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

09.10.2015 позивач була прийнята на роботу до ТОВ «Смарт Бізнес Академія» на посаду менеджера з маркетингу з посадовим окладом 1300 грн. з випробувальним періодом на 2 місяці, про що було видано відповідний наказ з яким позивач ознайомлена. Заробітна плата на випробувальний термін встановлена у розмірі 1300 грн.

Наказом ТОВ «Смарт Бізнес Академія» від 16.11.2015 позивача звільнено з роботи з посади менеджера по маркетингу з 16.11.2015 за результатами випробування, як таку, що не пройшла строк випробування.

За змістом ст. 26 КЗпП України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

За приписами ст. ст. 27, 28 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. Строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця. Коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Керуючись вищевказаними приписами трудового законодавства, відповідач скористався своїм правом та 16.11.2015 звільнив позивача з роботи, як таку, що не пройшла випробування, а тому з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання незаконним звільнення та зміни дати і формулювання причин звільнення, з мотивів наведених у позові.

Статтею 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В ході судового розгляду встановлено, що сума нарахованого і виплаченого доходу позивачу за період її роботи становить 2732,11 грн., що підтверджується випискою по рахунку та Формою № 1 ДФ за ІV квартал 2015 року поданою відповідачем до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що заборгованість з виплати заробітної плати відповідачем перед позивачем відсутня, а тому відсутні підстави для стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Статтею 44 КЗпП України визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Разом з тим, вказаною статтею не передбачена виплата вихідної допомоги у випадку звільнення працівника за результатами випробування, як такого, що не пройшов випробування, а тому суд також відмовляє у стягненні такої виплати.

Стороною відповідача надано належні та допустимі докази, якими спростовано доводи позивача, тому суд у задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст. ст. 43, 55 Конституції України, ст. ст. 26, 27, 28, 44, 47, 116 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 1-16, 28-32, 38-44, 57-63, 66, 79, 80, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженої відповідальності «Смарт Бізнес Академія» про визнання незаконним звільнення, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, вихідної допомоги - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя В.А. Писанець