Справа №489/2080/16-ц 09.02.2017 09.02.2017 09.02.2017
Провадження №22-ц/784/451/17
Головуючий у першій інстанції-Губницький Д.Г.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вищезазначеним позовом.

Позивач зазначав, що 3 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу вчинено нотаріальний напис № 7086, яким з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 769 589, 22 грн. пені, що еквівалентно 32 134, 18 доларів США, за кредитним договором від 16 липня 2007 року, а також 1700 грн. витрат, тоді як на час вчинення виконавчого напису в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення кредитної заборгованості та призначено судово-економічну експертизу щодо правильності розрахунку заборгованості.

Посилаючись на наявність спору щодо розрахунку загальної заборгованості, а відтак і спору щодо розміру пені, ОСОБА_2 просив визнати виконавчий напис від 3 грудня 2015 року таким, що не підлягає виконанню.

До участі в справі як третю особу залучено приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» позов не визнав, посилаючись на безспірність заборгованості, що підтверджено наданими нотаріусу документами, та вчинення виконавчого напису відповідно до вимог закону.

Позиція відповідача підтримана нотаріусом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 3 грудня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим № 7086. Стягнуто судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриатБанк» просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ті ж обставини, якими заперечував позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 1.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ №296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (пункт 1.2 глави 16 Порядку).

Згідно з пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», затвердженому постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172 з наступними змінами (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку (правова позиція Верховного Суду України за постановою від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15).

З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитну угоду, за якою останній отримав 500 000 доларів США. У січні 2008 року загальну суми кредиту збільшено до 1 000 000 доларів США (а.с.85-87, 88).

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі пені, станом на 25 вересня 2014 року, провадження за яким відкрито судом 9 грудня 2014 року ( а.с.21, 106-112).

3 грудня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу з заявою про вчинення нотаріального напису про стягнення з ОСОБА_2 пені за кредитним договором від 16 липня 2007 року за період з 25 вересня 2015 року по 25 листопада 2015 року у розмірі 32 134, 18 доларів США, що еквівалентно 769 589, 22 грн. (а.с. 78).

До заяви додано оригінал кредитної угоди №64МФ/2007 від 16 липня 2007 року, витяг з рахунку боржника з зазначенням заборгованості за пенею за цей період - 32184,18 доларів США (770 786,68 грн.), та письмова вимога на зазначену суму (а.с.82,85,90).

Письмова вимога ОСОБА_2 про усунення порушень за кредитним договором направлена боржнику 30 листопада 2015 року (а.с.83,84).

3 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального кругу вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 771 289, 22 грн., з яких 32 134,18 доларів США пені, що еквівалентно 769 589, 22 грн., та 1 700 грн. витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису (а.с. 77).

17 березня 2016 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ за виконавчим написом нотаріуса відкрито виконавче провадження № 50490875 (а.с. 6), в рамках якого проводились виконавчі дії (а.с.7,8).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки на час вчинення виконавчого напису (3 грудня 2015 року) в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, то вимога кредитора щодо стягнення пені не є безспірною, а тому виконавчий напис нотаріуса не може вважатись вчиненим відповідно до закону.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 11 березня 2015 року (справа № 6-141цс14) та постанові від 4 березня 2015 року (справа №6-27цс15).

Доводи апелянта про те, що предметом судового розгляду є спір щодо заборгованості ОСОБА_2 за інший період, були предметом судового розгляду, а висновки викладені в мотивувальній частині судового рішення. Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що пеня за вересень-листопад 2015 року розраховується з розміру заборгованості, яка виникла на цей час. А оскільки позивач оспорює заборгованість станом на 25 вересня 2014 року у судовій справі, і з цих підстав судом призначена судово-економічна експертиза, то вимога про сплату пені за вересень-листопад 2015 року не може вважатись безспірною.

Крім того, додатковою ознакою безспірності вимоги є відсутність обґрунтованих заперечень боржника на отриману ним письмову вимогу кредитора. За змістом пункту 2.3 глави 16 Порядку умовою вчинення виконавчого напису є сплив певного строку з моменту одержання іпотекодавцем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень.

Проте, виконавчий напис вчинено нотаріусом 3 грудня 2015 року, тоді як повідомлення боржнику про усунення порушень за кредитним договором направлено 30 листопада 2015 року.

Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги, що безспірність заборгованості не впливає на умови вчинення виконавчого напису. Така умова передбачена статтею 88 Закону «Про нотаріат».

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська