Справа № 175/3602/17
Провадження № 2/175/1394/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Ратушної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до Дніпропетровського районного суду з позовом до територіальної громади в особі Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, визначених у позовній заяві.

Представник територіальної громади в особі Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви голова сільської ради просив суд слухати справу за відсутності представника ради.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, погоджується з нотаріально визначеним розподілом часток у справі на спадщину спадкоємцями та визнає позовні вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, причину неявки у судове засіданні суду не повідомила.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкової справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов наступного висновку.

01 липня 2007 р. у віці 81 рік за місцем постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №159978, виданим 02.07.2007 р. виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина у вигляді є домоволодіння №181 за адресою: вул. Центральна с.Миколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з: житлового будинку загальною площею 68.1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який належить спадкодавиці на підставі свідоцтва про спадщину за законом, посвідченого 10.04.1996 р. Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за реєстровим №488-2, зареєстрованого Новомосковським інвентарбюро 11.04.1996 р. за №488-2; земельних ділянок загальної площею 0.53 га, що належали спадкодавиці на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ДП Дн №044676, виданого Миколаївською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №42 від 24.07.1997 р., а саме: земельної ділянки площею 0.25 га, кадастровий номер :02:011:0011, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;земельної ділянки площею 0.28 га, кадастровий номер :02:011:0012, призначеної для ведення особистого селянського господарства.

Станом на 29.06.2017 р. вартість вищезазначеного нерухомого майна становить 245079 грн., що підтверджується звітами про експертну грошову оцінку вартості майна, складеними Новомосковським бюро експертної оцінки.

Оглядом матеріалів спадкової справи №822/2007, підставою виникнення права на спадщину після смерті ОСОБА_5 є заповіт, складений російською мовою та посвідчений 23.04.1996 р. за реєстровим №17 секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради ОСОБА_7

У заповіті зазначено (мовою оригіналу): «Я, ОСОБА_8, проживающий/ая в с. Николаевка, ул. Центральная на случай смерти делаю следующее завещательное распоряжение: все мое имущество, где бы оно не находилось и в чем бы оно не заключалось и вообще все то, что по закону будет мне принадлежать на день смерти и на что я буду иметь право, завещаю: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.»

Факт складення заповіту та його реєстрації у Спадковому реєстрі за номером 60428385 від 23.04.1996 р. підтверджується: дублікатом заповіту, посвідченого секретарем Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за номером 08 від 05.05.2017 р.; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47930209 від 01.06.2017 р.

Син спадкодавиці ОСОБА_13 помер 14.06.1999 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 255425, виданим 21.06.1999 р. відділом РАЦС Кіровської районної ради м. Дніпропетровська. З підстав, передбачених ст.1266 ЦК України, належне йому право на 1/3 частки спадщини після смерті ОСОБА_5 перейшло до його спадкоємців першої черги спадкування за законом - сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2 (родинний зв'язок підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-КИ №429401, виданим Жовтневим «Будинком щастя» м. Дніпропетровська 23.11.1977р.), та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, (родинний зв'язок підтверджується свідоцтвом про народження серії ІП-КИ № 495299, виданим ОСОБА_15 - Нижньодніпровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська 04.06.1983 р.).

Таким чином, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 коло її спадкоємців складали: спадкоємці за заповітом - сини ОСОБА_9 та ОСОБА_16П, спадкоємці за законом (діти померлого до відкриття спадщини сина ОСОБА_17) - онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_18 Усі вони спадщину прийняли належним чином шляхом подання заяв до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №822/2007, частки спадкоємців у праві на спадщину розподілені наступним чином: спадкоємців за заповітом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ( з урахуванням обов'язкової частки у спадщині як непрацездатним особам) - 8/18 частки кожному, спадкоємців за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_18М (з урахуванням виділеної нотаріусом обов'язкової частки ОСОБА_9 та ОСОБА_16П.) - 1/18 частки кожному.

Станом на 17.06.2017 р. частку спадщини після померлої бабусі оформила лише ОСОБА_18 - онука ОСОБА_5, яка після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище «Мірошніченко» на прізвище чоловіка «Степанова». Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за законом НМА 264228, виданим державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_19 за реєстровим №1 - 1957 від 17.06.2017 р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом НМА 264229, виданим державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_19 за реєстровим № 1 - 1960 від 17.06.2017 р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом НМА 264230, виданим державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_19 за реєстровим №1 - 1963 від 17.06.2017 р.; свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 135936, виданим Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції 16.05.2009 р.

ОСОБА_3 спадщину після померлої бабусі ОСОБА_5 не оформлює, оскільки вважає незаконними дії нотаріуса щодо виділення обов'язкових часток спадщини на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Спадкоємець ОСОБА_20 за життя не встиг оформити належну йому частку спадщини після померлої матері ОСОБА_5, оскільки помер 21.06.2012 р. у віці 67 років, не склавши заповіту. На час смерті ОСОБА_20 самотньо постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначені обставини підтверджуються документами, виданими виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області: свідоцтвом про смерть серії І-КИ №446013 від 25.06.2012 р.; довідками №№ 559,560 від 18.11.2015 р. Після смерті ОСОБА_20 Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 406/2012. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_20 є рідний брат ОСОБА_21, який спадщину прийняв належним чином шляхом подання заяви у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

Сам ОСОБА_10 за життя також не встиг оформити належні йому частки спадщини після смерті матері ОСОБА_5 та брата ОСОБА_20, оскільки помер 10.02.2015 р. у віці 68 років, не склавши заповіту, за місцем постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 613600, виданим 16.02.2015 р. Індустріальним відділом РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Після його смерті ОСОБА_22 Дніпропетровською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №340/2015.

Спадщина після смерті ОСОБА_10 складається з прийнятої, але не оформленої ним спадщини після померлих матері ОСОБА_5 та рідного брата ОСОБА_9, що становить 16/18 частки у праві спільної часткової спадщини на домоволодіння № 181 за адресою: вул. Центральна с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області.

Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_21, враховуючи відмову його дружини ОСОБА_23 від спадщини на користь спільних дітей, є син ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_5; донька ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка після укладення шлюбу з ОСОБА_25 обрала прізвище «Сидоренко». Факт родинних відносин зі спадкодавцем підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_24 серії І-AB № 083450, виданим 02.06.1970 року Жовтневим «Будинком щастя» м. Дніпропетровська; свідоцтвом про народження ОСОБА_26 серії ІІ-КИ № 462426, виданим 20.09.1977 р. Ленінським відділом РАЦС м. Дніпропетровська; свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_26 та ОСОБА_25 серії 1-КИ № 199994, виданим 17.09.2011 р. Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Позивачі прийняли спадщину за фактом спільного постійного проживання зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою 06.03.2017 р. ОСББ «Янтарне - 3». У шестимісячний строк з часу смерті спадкодавця позивачі подали заяви про прийняття спадщини до ОСОБА_22 Дніпровської нотаріальної контори.

Постановами, виданими 21.03.2017 р. нотаріусом ОСОБА_22 Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_27, позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення спадщини після померлого батька ОСОБА_10 з підстав, передбачених ст.49 ЗУ «Про нотаріат», підпунктів 4.1,4.2 п.4 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затверджений Наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №296/5), п.2.9 Наказу №43 від 04.05.1999р. (зареєстрований у Міністерстві юстиції України №354/3647 від 04.06.1999р.), а саме: у зв'язку з неможливістю встановити факт родинних зв'язків між спадкодавицею ОСОБА_5 та її спадкоємцем ОСОБА_9 через розбіжності написання їхніх прізвищ українською мовою; у зв'язку з неможливістю встановити належність правовстановлюючого документу на земельні ділянки за адресою: вул. Центральна 181 с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області спадкодавиці ОСОБА_5 з підстав, передбачених п.2.9 Наказу № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 р. за № 354/3647, а саме через наявність внесених посадовими особами Миколаївської сільської ради виправлень, до тексту державного акту на право приватної власності на землю.

Для встановлення вищезазначених фактів державним нотаріусом ОСОБА_22 Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_27 рекомендовано звернутися ДО суду.

З підстав, передбачених ст.ст.234, 256, 257 ЦПК України, справи про встановлення факту родинних відносин та справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і числом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, мають розглядатися у порядку окремого провадження судом за місцем проживання заявника.

Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.1 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виходячи з вищезазначених норм процесуального права та враховуючи ту обставину, що успадковані позивачами після смерті батька майнові права на 16/18 частки у праві власності на нерухоме майно за адресою: вул. Центральна 181 с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області оспорюються ОСОБА_3 як спадкоємцем померлої ОСОБА_5, за даних обставин наявний спір про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження Дніпровським районним судом Дніпропетровської області.

На даний час нотаріально встановлений факт належності ОСОБА_5 правовстановлюючого документу на земельні ділянки загальною площею 0.53 га за , адресою: вул. Центральна 181 с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області - державного акту на право приватної власності на землю ДП Дн № 044676, виданого Миколаївською сільською радою 24.07.1997р. на підставі рішення VII сесії XXII скликання Миколаївської сільської ради від 23.08.1996 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №42.

Зазначена обставина підтверджується діями державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_19 щодо видачі 17.06.2017 р. ОСОБА_4 як спадкоємиці ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (свідоцтво НМА 264229 за реєстровим №1-1960) та свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.28 га для ведення особистого селянського господарства (свідоцтво НМА 264230 за реєстровим №1-1963).

У тексті кожного з цих документів визначено, що земельна ділянка належала спадкодавиці ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ДП Дн №044676, виданого Миколаївською сільською радою 24.07.1997 р., згідно рішення від 23.08.1996 р. і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №42.

Розглядаючи питання про наявність родинних зв'язків між спадкодавицею ОСОБА_5 та її спадкоємцями за заповітом ОСОБА_9 та ОСОБА_10, треба виходити з того, що у сімейному праві обставинами, що породжують правовідносини, найчастіше виступають фактичні склади, тобто сукупність юридичних фактів.

Як зазначалось, підставою виникнення у ОСОБА_20, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 права на спадщину після смерті ОСОБА_5 є складений 23.04.1996 р. російською мовою заповіт, в тексті якого написання прізвища спадкодавиці та спадкоємців «Мирошниченко» співпадає.

На момент складення заповіту факт родинних зв'язків між матір'ю та її синами підтверджувався оригіналами складених російською мовою свідоцтв про народження спадкоємців. На даний час зберігся лише оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_10, виданий 01.08.1946 р. за номером УИ № 833045. Спадкоємцю ж ОСОБА_20 у звязку з втратою оригіналу було видане 04.02.2002 р. повторне свідоцтво про народження серії І-КИ № 147624, складене українською мовою відділом РАЦС Криничанського районного управління юстиції Дніпропетровської області. У цьому документі написання прізвища спадкоємця «Мирошниченко» не співпадає з написанням прізвища спадкодавиці «Мірошниченко».

Треба також звернути увагу на ту обставину, що особи ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_21 на момент їхньої смерті посвідчувалися внутрішніми паспортами громадян України, де прізвища спадкодавиці та її спадкоємців у російському написанні співпадали, а в українському - ні. Дана обставина підтверджується доданими до позовної заяви копіями: паспорту АЕ 372362, виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 01.10.1996 р. на ім'я: українською мовою - «Мірошниченко Ганна Василівна», російською мовою -«Мирошниченко Анна Васильевна»; паспорту СВ 806152, виданого Бердянським MB УМВС України в Запорізькій області 19.03.2003 р. на ім'я: українською мовою - «Мирошниченко Анатолій Петрович», російською мовою - «Мирошниченко Анатолий Петрович»; паспорту АМ 376077, виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 14.03.2001 р. на ім'я: українською мовою -«Мирошниченко Володимир Петрович», російською мовою - «Мирошниченко Владимир Петрович».

Зазначена розбіжність у написанні українською мовою прізвищ цих осіб наявна також у текстах: свідоцтва про смерть ОСОБА_5 серії І-КИ №159976, виданого 02.07.2007 р. виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради; свідоцтва про смерть ОСОБА_15 серії І-КИ №446013, виданого 25.06.2012 р. виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; свідоцтва про смерть ОСОБА_28 серії І-КИ №613600, виданого Індустріальним відділом РАЦС 16.02.2015 р.

Згідно долученого до позовної заяви експертного висновку Українського бюро

лінгвістичних експертиз Національної академії наук №056/759-m-1 від

06.07.2017р., зазначені вище розбіжності в українському написанні прізвищ матері та її синів виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм української мови і зумовлені впливом діалектного середовища, де зроблені відповідні записи, або

ситуацією контактного білінгвізму.

Таким чином, відповідно до зазначеного вище висновку, прізвища

«МІРОШНИЧЕНКО» та «МИРОШНИЧЕНКО», попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах, є ідентичними.

З сукупності вищенаведених юридичних фактів випливає висновок про доведеність як наявності родинного зв'язку між спадкодавицею ОСОБА_5 та спадкоємцем ОСОБА_9, так і належності спадкодавиці ОСОБА_5 Державного акту на право приватної власності на землю ДП Дн № 044676, виданого Миколаївською сільською радою 24.07.1997 р. на підставі рішення VII сесії XXII скликання Миколаївської сільської ради від 23.08.1996 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 42.

Відповідно до ст.ст.1216-1218, ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємціів); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст.ст. 1220-1222 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу); місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.ст.1233-1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст.1241, 1244 цього Кодексу, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка); заповідач має право призначити іншого спадкоємця на випадок, якщо спадкоємець, зазначений у заповіті, помре до відкриття спадщини, не прийме її або відмовиться від її прийняття чи буде усунений від права на спадкування, а також у разі відсутності умов, визначених у заповіті (ст. 1242 цього Кодексу).

За нормами ст.ст.1258, 1261, 1262 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За нормою ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними .

Відповідно до ч. ч. З , 5 ст. 1268 ЦК України , спадкоємець, який постійно проживав спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , є таким , що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст. 1270 ЦК України , не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

За правилами ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України , спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем , повинен протягом шести місяців з часу відкриття спадщини особисто подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини ; якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини , він є таким, що спадщину не прийняв .

Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ст.1296 цього Кодексу, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За приписами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,76, 77, 78, 80, 81, 133, 141, 211, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 354, 355, ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 1216-1218, 1220-1222, 1225, 1233-1235, 1258, 1261, 1262, 1266- 1270, 1272, 1276, 1296-1298 ЦК України , ст.120 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, 23 серпня

ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий

Індустріальним РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 21.10.2011 р.,

зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, в порядку

спадкування за законом після ОСОБА_21, який помер

10 лютого 2015 року, право власності на 8/18 частки:

1)житлового будинку шлакоблочного А, загальною площею 68.1 кв.м., з яких житлова площа складає 30.6 кв.м. з прибудовою «а», та господарських будівель і споруд: літньої кухні-сараю шлакоблочних Б, вбиральні дерев'яної В, сараю шлакоблочного Г, погріба шлакоблочного Д, колодязя К, огорожі №1-2, що знаходяться за адресою: вул. Центральна 181 с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області;

2)земельної ділянки площею 0.2500 га, кадастровий номер :02:011:0011, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: вул. Центральна 181 с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області;

3)земельної ділянки площею 0.2800 га, кадастровий номер :02:011:0012, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: вул. Центральна 181 с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_3, НОМЕР_4 виданий Індустріальним РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 05.09.1997 р., зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_21, який помер 10 лютого 2015 року, право власності на 8/18 частки:

1)житлового будинку шлакоблочного А, загальною площею 68.1 кв.м., з яких житлова площа складає 30.6 кв.м. з прибудовою «а», та господарських будівель і споруд: літньої кухні-сараю шлакоблочних Б, вбиральні дерев'яної В, сараю шлакоблочного Г, погріба шлакоблочного Д, колодязя К, огорожі №1-2, що знаходяться за адресою: вул. Центральна 181 с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області; - земельної ділянки площею 0.2500 га, кадастровий номер :02:011:0011, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: вул. Центральна 181 с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області;

2)земельної ділянки площею 0.2800 га, кадастровий номер :02:011:0012, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: вул. Центральна 181 с.Миколаївка-1 Дніпровського району Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.

Суддя С.О. Ребров