У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона та ОСОБА_5 з 05 червня 1999 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 02 червня 2014 року.

Вказувала, що за час перебування у шлюбі, за спільні кошти ними було придбано наступне майно: мопед Honda, 1992 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 5 тис. грн; газовий котел «Тетерів-10», вартістю 1 839 грн, газову колонку NEWA-4513, вартістю 1 560 грн. Також 21 січня 2014 року на ім'я ОСОБА_5 відкрито депозитний рахунок у Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), на який внесено спільні грошові кошти у розмірі 70 тис. грн; здійснено переобладнання та ремонтно-будівельні роботи у 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 209 450 грн, що на праві власності належить відповідачу.

ОСОБА_4 просила визнати спільною сумісною власністю сторін наступне майно: мопед Honda, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 5 тис. грн; газовий котел «Тетерів-10», вартістю 1 839 грн; газову колонку NEWA-4513, вартістю 1 560 грн; грошовий вклад з нарахованими та виплаченими відсотками у розмірі 78 956,68 грн, внесений на депозитний рахунок № НОМЕР_2 у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк»; вартість ремонтно-будівельних робіт у розмірі 209 450 грн, які були проведені у частині будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, та здійснити поділ зазначеного майна. В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя у розмірі 148 402,84 грн.

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати його особистою приватною власністю депозитний вклад, який знаходився на депозитному рахунку № НОМЕР_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 70 тис. грн, разом з нарахованими відсотками; газовий котел «Тетерів-10», вартістю 1 839 грн; газову колонку NEWA-4513, вартістю 1 560 грн; грошові кошти, вкладені у вартість будівельних матеріалів; визнати, що будівельні роботи виконані ним та його рідними. Також просив визнати спільною сумісною власністю наступне майно: кухонний гарнітур, вартістю 2 300 грн, вітальню, вартістю 1 500 грн, холодильник двохкамерний «Атлант», вартістю 3 500 грн, газову чотирьохкамфорну плиту, вартістю 1 500 грн, кольоровий телевізор «Кристал», вартістю 1 200 грн, електродуховку, вартістю 450 грн, диван «Малютка», вартістю 700 грн, два DVD-програвачі, на суму 1 200 грн, комп'ютер, вартістю 4 тис. грн, праску, вартістю 250 грн, електричну швейну машинку, вартістю 300 грн, дві механічні швейні машинки загальною вартістю 350 грн, мопед Honda, вартістю 5 тис. грн, а всього на суму 18 650 грн, виділити йому мопед Honda, а ОСОБА_4 - усе інше вказане майно.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступне майно: мопед Honda, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_4; котел «Тетерів-10»; газову колонку (водонагрівач проточний побутовий) NEWA-4513. В іншій частині позовних вимог сторін відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, позов ОСОБА_5 - задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступне майно: мопед Honda, білого кольору, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_4, вартістю 5 тис. грн; газовий котел «Тетерів-10», вартістю 1 839 грн; газову колонку (водонагрівач проточний побутовий) NEWA-4513, вартістю 1 560 грн; грошовий вклад з нарахованими та виплаченими відсотками у сумі 78 956,68 грн, що був внесений на депозитний рахунок НОМЕР_5 у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк»; вартість ремонтно-будівельних робіт в сумі 209 405 грн, що були проведені в 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, всього на 296 805,68 грн, яке виділене ОСОБА_5 та стягнуто з нього у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя у розмірі 148 402,84 грн. Вирішено питання про поділ судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішення апеляційного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2015 року у частині відмови у задоволенні позову про визнання спільною сумісною власністю та поділу грошового вкладу, поділу мопеда, газового котла і газової колонки скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано спільною сумісною власністю сторін грошовий вклад з нарахованими та виплаченими відсотками у розмірі 70 243,61 грн, що був внесений на депозитний рахунок НОМЕР_2 у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк». Виділено ОСОБА_5 мопед Honda, білого кольору ,1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4 вартістю 5 000 грн; газовий котел «Тетерів-10» вартістю 1 839 грн; газову колонку (водонагрівач проточний побутовий) NEWА-4513 вартістю 1 560 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 39 321,31 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні її позову про визнання спільною сумісною власністю вартості ремонтно-будівельних робіт у розмірі 209 450 грн, що були проведені у 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, про поділ вартості ремонтно-будівельних робіт та передати справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 зазначала, що за час перебування з ОСОБА_5 у шлюбі, ними було проведено певні ремонтно-будівельні роботи у 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що належить відповідачеві на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування від 14 березня 2002 року (а. с. 32, т. 1), а саме: переобладнано комору (приміщення 1-6), площею 7,8 кв. м, у житлову кімнату (постелено підлогу, утеплено стіни, поклеєно шпалери, зроблено ремонт стелі); проведено ремонт покрівлі; добудовано кухню, ванну, коридор, комору; проведено монтаж нової електропроводки та газифіковано належну відповідачеві частину будинку; старі віконні рами замінено на металопластикові вікна; замінено у кімнатах двері; побудовано гараж та просила поділити вартість ремонтно-будівельних робіт, проведених у 1/2 частини зазначеного будинку.

Призначаючи судову будівельно-технічну експертизу за клопотанням представника позивача, суд першої інстанції на вирішення експерта поставив питання: чи проводились ремонтні роботи у 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 у період з 14 березня 2002 року по 13 червня 2014 року; якщо так, то вказати які саме ремонтні роботи проводились, який конкретний період проведення цих робіт, яка вартість кожного виду ремонтних робіт та матеріалів, витрачених під час виконання цих робіт.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 17 серпня 2015 року № 305/15-25, виконаної Житомирським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, експертом вирішені інші питання, ніж ті які були поставлені судом, зокрема, судовим експертом проведено розрахунок вартості прибудови до будинку АДРЕСА_1 (приміщень І, ІІ, ІІІ,IV), господарської будівлі. Період проведення ремонтних робіт у приміщеннях 1-4, 1-5 не встановлено.

У суді апеляційної інстанції судовий експерт пояснила, що вона проводила експертизу в присутності сторін, позивачка показувала, що було побудовано у період шлюбу, а відповідач не заперечував цих обставин, тому нею проводилась оцінка не лише ремонтно-будівельних робіт у 1/2 частині будинку, а у всьому домоволодінні.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року № 53/5 експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

Оскільки експертом було вирішено інші питання, ніж поставлені судом та, зокрема, проведено дослідження новозбудованих об'єктів, не встановлено період проведення ремонтних робіт окремих приміщень, при проведенні експертизи експертом не враховувалися документи на придбання будівельних матеріалів і самостійно збирались докази на підтвердження того які роботи виконані та які матеріали використані., апеляційний суд обґрунтовано не взяв до уваги зазначений висновок експерта як належний доказ у справі.

У суді апеляційної інстанції, на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, сторонам роз'яснювалось їх право заявити клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи, проте жодною із сторін таке право не використано.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57−60 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення вимог позивачки у частині поділу вартості ремонтно-будівельних робіт у частині будинку АДРЕСА_1 у розмірі 209 450 грн.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції. В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.