Справа №639/7684/17
Провадження №2-о/639/185/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Тіщенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1, зазначивши заінтересованою особою Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою, в якій просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), яка настала 19 вересня 2017 року в м. Горлівка Донецької області, Україна та зобовязати Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області видати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), яка настала 19 вересня 2017 року в м. Горлівка Донецької області, Україна.

В обґрунтування своїх вимог заявник ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є родичем (онукою) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19 вересня 2017 року в місті Горлівка, Донецької області, Україна (тимчасово окупована територія України) через інсульт, у звязку з чим 19 вересня 2017 року в відділі РАГС м. Горлівка отримано «Свидетельство о смерти».

При цьому заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Враховуючи, що на тимчасово окупованій території України, зокрема у м. Горлівка

Донецької області, не працюють органи державної реєстрації актів цивільного стану, а заявник

має реєстрацію та фактично проживає у м. Харкові, ОСОБА_1 29 листопада 2017 року звернулась з усною заявою до Новобаварського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Однак, на зазначену заяву заявником було отримано відмову у реєстрації смерті, у

зв'язку з тим, що медичні документи та свідоцтво про смерть, які підтверджують смерть

ОСОБА_2 є недійсними в силу положень ст. 9 Закону України «Про

забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території

України». Таким чином, свідоцтво про смерть № 082256 від 19 вересня 2017 року, видане Горлівським міським відділом записів актів цивільного стану, що знаходиться на непідконтрольній території України, є недійсним.

У звязку з вищевикладеним, заявник вимушена була звернутися до суду із вказаною заявою.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про встановлення факту смерті просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Новобаварського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР №225629 від 21.08.1958 року ОСОБА_3 народилась 24.07.1958 року і її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 7).

Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.12.2017 року, виданий Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві свідчить про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до актового запису 2533 від 02.07.1980 року, зробленого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області до державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 мала прізвище ОСОБА_3, а після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на Фрош. Шлюб розірвано 06.09.1995 року (а.с.8)

У ОСОБА_6 та ОСОБА_5 11.09.1981 року народилась дочка, ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V HO №272752, виданого 12.10.1981 року відділом ЗАГС Ц-Міського району м. Горлівка Донецької області (а.с.9)

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії І-НО №087312, виданим 11.03.2000 року Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 11.03.2000 року уклали шлюб, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_8 (а.с.10).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 доводиться ОСОБА_2 онукою і для останньої встановлення факту смерті діда має юридичне значення, оскільки може призвести до зміну та встановлення майнових прав та обовязків, однак у реєстрації смерті ОСОБА_2 заявнику відмовлено, про що свідчить текст заяви.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть ДНР № 082256, виданого 19.09.2017 року Горлівським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної ОСОБА_9 юстиції Донецької Народної Республіки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Російська Федерація Курська область Медвенський район селище Нижній Дубовець, помер 19 вересня 2017 року у віці 88 років в Центрально-Міському районі міста Горлівка (а.с. 5).

Відповідно до копії довідки про причину смерті від 19.09.2017 року ОСОБА_2 помер 19.09.2017 року у віці 88 років, причина смерті: Повторний Ішемічний атеротромботичний Інсульт в басейні лівої середньомозгової артерії при церебральному остеосклерозі, гіпертонічній хворобі ІІ ступеню (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.8 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно з ч. 4 ст. 317, п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Згідно з додатку 1 до вказаного розпорядження КМ України, місто Горлівка Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

На підставі вищенаведених доказів суд дійшов висновку про те, що за зверненням онуки померлого ОСОБА_1, для якої такий факт має юридичне значення, є всі підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19.09.2017 року у м. Горлівка, Донецької області, України, що є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 293, 294, 263, 273, 315-319, 263, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала 19 вересня 2017 року в м. Горлівка Донецької області, Україна.

Зобовязати Новобаварський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області видати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала 19 вересня 2017 року в м. Горлівка Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.В. Баркова