Справа № 352/118/17
Провадження № 2/352/416/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Кожуховської О.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача-адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Тисменицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_3 про стягнення переплати пенсії в сумі 15501,24 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач - управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі 23.01.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення переплати пенсії в сумі 15501,24 грн.

Ухвалою суду від 10.04.2017 р. до участі у справі залучено правонаступника позивача - Тисменицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідачці з 02.07.2012 р. призначено пенсію за нормами Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» частиною сьомою ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено наступним: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються». Відповідачка звільнена з посади головного бухгалтера Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області з 25 березня 2014 р. Однак, у подальшому Єзупільська селищна рада Тисменицького району з відповідачкою уклала цивільно-правовий договір про виконання робіт по веденню бухгалтерського обліку строком до 21.12.2015 р. Зі змісту даного договору вбачається, що фактично він є трудовим договором, укладання, дія та припинення якого регулюється нормами Кодексу законів про працю України. Цивільно-правовий договір був укладений з метою приховати трудові відносини між селищною радою та відповідачкою. У звязку з цим відповідачка не мала права на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Таким чином, виникла переплата пенсії за період з 01.04.2015 р. по 30.09.2015 р. в розмірі 15501 грн. 24 коп., яка була набута відповідачкою без достатньої правової підстави. Згідно ст.1212 ЦК України відповідачка зобов'язана повернути надмірно отримані кошти.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що дійсно 21.01.2015 р. між Єзупільською селищною радою Тисменицького району Івано-Франківської області та відповідачкою було укладено строковий цивільно-правовий договір, згідно якого вона надавала бухгалтерські послуги, виконувала роботу на свій ризик, самостійно організовувала виконання роботи, не підлягала внутрішньому трудовому розпорядку, не мала права на одержання допомоги із соціального страхування, а також посадовою особою місцевого самоврядування не була. Крім того, оплата за надані ОСОБА_3 послуги проводилась згідно актів приймання та здачі виконаних робіт. Таким чином, вона є добросовісним набувачем переплачених коштів, згідно вимог ст.1215 ЦК України вказані кошти не підлягають поверненню. Просили у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідачці ОСОБА_3 з 02 липня 2012 р. управлінням ПФ України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, правонаступником якого є Тисменицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, призначено пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З 25.03.2014 р. відповідачка звільнена з посади головного бухгалтера Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці (а.с.8-9).

21.01.2015 р. між Єзупільською селищною радою Тисменицького району Івано-Франківської області та відповідачкою укладено цивільно-правовий договір строком до 21.12.2015 р., згідно якого виконавець зобовязується надавати бухгалтерські послуги, а замовник забезпечує виконавця усім необхідним для виконання роботи, зобовязується своєчасно прийняти й оплатити виконану роботу. Крім того, виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та іншими соціальними витратами (а.с.7). Оплата за надані відповідачкою послуги проводилась згідно актів приймання та здачі виконаних робіт по цивільно-правовому договору від 27.01.2015 р., 26.02.2015 р., 27.03.2015 р., 28.04.2015 р., 28.05.2015 р., 26.06.2015 р., 28.07.2015 р., 28.08.2015 р., 29.09.2015 р., 30.10.2015 р. (а.с.21-30).

Таким чином, між Єзупільською селищною радою Тисменицького району Івано-Франківської області та відповідачкою укладено саме цивільно-правовий договір для отримання певних послуг, яким не регулювався сам процес праці, що властиво трудовому договору. Цивільно-правовий договір застосовується для реалізації визначених робіт, у той час як за трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов'язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За змістом частини першої ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Саме на цю норму, як на підставу позову, посилається позивач.

Разом з тим, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.07.2014 р. у справі № 6-91цс14, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Позивач у порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставини щодо наявності рахункової помилки з його боку при нарахуванні відповідачці пенсії та на підтвердження допущення відповідачкою будь-яких порушень чи зловживань, що призвели до виникнення переплати пенсії, які б ставили під сумнів її добросовісність.

Що стосується посилання позивача на встановлені тимчасові у період з 1 квітня 2015 р. до 31 грудня 2015 р. обмеження щодо виплати пенсій, то такі стосувалися посадових осіб місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування (ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка звільнена з посади головного бухгалтера з 25.03.2014 р. У подальшому вона надавала бухгалтерські послуги на підставі цивільно-правового договору та не була посадовою особою місцевого самоврядування у розумінні ст.ст. 2, 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки переплати пенсії в сумі 15501,24 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у позові Тисменицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_3 про стягнення переплати пенсії в сумі 15501,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд.

Головуюча М.М.Хоминець