АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (а.с. 2-7).

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.04.2015 позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3 791 783,26 грн. (а.с. 45-48).

09.12.2015 судом видані виконавчі листи (а.с. 56).

15.12.2015 державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження (а.с. 59-60).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2015 виправлено описку допущену у виконавчих листах, а саме вірно зазначено ідентифікаційний номер боржника (а.с. 69, 70).

05.12.2016 відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 76, 77).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва 28.02.2017 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 108, 109).

Відповідачем оскаржено рішення в апеляційному порядку (а.с. 111-115).

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2017 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 122, 123).

06.04.2017 до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, яка передана судді 07.04.2016.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши та обговоривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача боргу за договором позики в сумі 5 010 821,00 грн. та трьох відсотків річних у сумі 60 130 грн. 00 коп. (а.с. 34).

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.04.2015 позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3 791 783,26 грн. (а.с. 45-48).

Вказане заочне рішення суду наразі є предметом апеляційного перегляду.

Позивач, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову вказує, що судове рішення перебувало на виконанні у виконавчій службі, під час якого було встановлено, що відповідачу на праві власності належить Ѕ частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. Будь-якого іншого належного відповідачу майна не виявлено. Разом з цим, 30.03.2017 державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні № 50144037, якою припинено арешт майна та коштів боржника. У зв'язку з викладеним відповідач просить накласти арешт на Ѕ частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу, оскільки невжиття цього заходу забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення, так як відповідач може відчужити належне йому майно.

Таким чином, співвставивши заявлені позовні вимоги з обраним позивачем заходом забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку про їх співмірність, а відтак наявні процесуальні підстави для задоволення заяви.

З огляду на обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про стягнення з відповідача грошової суми.

При цьому, слід зазначити, що вжиттям такого заходу забезпечення позову не порушуються права відповідача, оскільки відповідач, до звернення стягнення на це майно у встановленому законом порядку, за умови набрання рішенням суду законної сили, має право вільно володіти та користуватись ним.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва