22-ц/775/890/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Киян Д.В.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю

секретар Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні грошовими коштами, зобов»язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2017 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом щодо зобовязання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні його грошовими коштами, що знаходяться на карткових рахунках №№ 4731 2171 0648 0161, 744026, 5128 5722 1227 7284, які відкриті в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в межах залишку коштів, шляхом припинення обмеження щодо здійснення видаткових операцій та розпорядження грошовими коштами на зазначених рахунках банку, яку уточнив в ході розгляду справи.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що у грудні 2016 році дізнався, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в односторонньому порядку припинив виконання своїх обовязків з видачі ОСОБА_1 грошових коштів через банкомати або каси своїх відділень, шляхом блокування карткових рахунків з належними позивачу коштами у загальному розмірі 33 674,00 грн. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відділень ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою зясування причин блокування видаткових операцій його карткових рахунків, проте вмотивованої відповіді не отримав. Позивач вважає вказані дії відповідача неправомірними та просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у здійсненні видаткових операцій та розпорядженні грошовими коштами, які знаходяться на банківському картковому рахунку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

З даним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд першої інстанції не повно зясував обставини справи та ухвалив рішення з порушеннями вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

До суду не зявилися сторони та їх представники, які повідомлені про час і місце розгляду справи судовими повідомленнями та телефонограмами, які зареєстровані в журналі телефонограм за № 2887 та № 2888.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобовязаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач 23.02.2017 р. письмово звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання інформація стосовно встановлених обмежень розпоряджатися своїми грошовими коштами, які були розміщені на карткових рахунках ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 480161, 744026, 277284, проте вмотивованої відповіді не отримав.

Відповідно до висновку про проведення експрес-перевірки за сигналом «Гаряча лінія: Шахрайство», який складений Департаменту захисту банківських технологій та інформаційних ресурсів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за результатами службового розслідування на підставі звернення служби моніторингу «Ощадбанку», карта №697251, яка належить ОСОБА_1 з залишком грошей у розмірі 19 353,08 грн, заблокована.

Звернення позивача до відповідача з питання розблокування належних йому карток залишились без відповіді.

Відповідно до ч.1,3 ст. 1066 ЦК України банк за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком та не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно зі ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є зобовязання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди в користуванні та розпорядження власних грошових коштів на карткових рахунках.

Заперечуючи проти доводів позивача, відповідач в обґрунтування законності підстав блокування картки позивача посилається на п.п. 1.1.3.2.3, 1.1.3.2.14 умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до яких у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та за наявністю підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій, банк має право призупинити розрахунки за карткою клієнта та відмовитись від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта, крім того відповідач послався на ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», якими передбачено право банку блокувати картку у разі виникнення підозри в тому, що фінансові операції клієнта можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або пов'язані з фінансуванням тероризму та фіксуванням розповсюдження зброї масового знищення.

Разом з тим, підписавши анкету-заяву на приєднання до умов та правил надання банківських послуг, позивач уклав з відповідачем договір приєднання, який має відповідати діючому законодавству, відповідно до якого у разі виникнення підозри в тому, що фінансові операції клієнта можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або пов'язані з фінансуванням тероризму та фіксуванням розповсюдження зброї масового знищення встановлюють обов'язок банку здійснити витребування у клієнта документів і відомостей, необхідних для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інших передбачених законодавством документів та відомостей, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Стаття 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не встановлює порядок та умови зупинення фінансових операцій.

Цей порядок визначає ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», відповідно до частини першої якої суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодо одержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Частиною 2 ст. 17 вказаного Закону передбачено, що спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 91 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 417 від 26.06.2015 року, банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Отже, правомірність блокування карткового рахунку можлива лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Відомостей щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом шахрайства, проведення досудового розслідування, повідомлення про підозру, накладення арешту на рахунки слідчим суддею, суду не надано.

Крім того, відповідно до листа прокуратури Донецької області щодо відомостей стосовно ОСОБА_1, то згідно до «Фільтру для пошуку кримінальних проваджень» правопорушники із прізвищем «Брода» у Єдиному Реєстрі Кримінальних проваджень відсутні та відсутні данні щодо вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, кримінальні провадження щодо яких розслідується правоохоронними органами.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем встановленої Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» процедури інформування правоохоронних органів про фінансові операції за картковими рахунками ОСОБА_1 з наявності підозри щодо неправомірності їх проведення та наявності рішення, прийнятого з цього питання правоохоронними органами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем не доведена правомірність обмеження права доступу ОСОБА_1 до власних коштів та вільного розпорядження ними, а тому, позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому необхідно відхилити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 28.12.2017 року.

Судді