Категорія 48Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Панасюка О.С., Денишенко Т.О.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2017 року, -

В с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з вказаним позовом.

У листопаді 2016 року позивач збільшив свої позовні вимоги та просив визначити місце проживання двох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.02.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. За період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач сплачує аліменти на утримання дітей та несе інші матеріальні витрати, оскільки після розірвання шлюбу доньки залишились проживати із матір'ю за адресою: м. Вінниця, вул. Гладкова, 5. кв. 39.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 проживав окремо від доньок, він постійно брав участь у їх вихованні.

Мама дітей, відповідачка у справі, мало цікавиться їх розвитком, освітою та особистою гігієною. Дівчатка часто бувають неохайними, з неприємним запахом, що завдає шкоди взаємовідносинам з однокласниками.

06 квітня 2016 року донька ОСОБА_4 пішла від матері та залишилась жити у позивача, який обладнав для дитини особистий простір, ліжко, стіл для навчання, полиці для книг та іграшок, місце в шафі для одягу та інше.

Молодша донька ОСОБА_5 проживає з матір'ю але це, на думку позивача, погано впливає на її розвиток. Порівняно з однолітками вона відстає в інтелектуальному розвитку, не читає на рівні, необхідному для учнів 3 класу, погано навчається, не готує домашнє завдання, в школу приходить недоглянута та неохайна. ОСОБА_5 схильна до приступів невмотивованої істерії з «надривом горла» і до неадекватності вчинків, які частішають і посилюються. Показати доньку лікарю спеціалісту відповідачка забороняє позивачу, а сама - не вважає за потрібне. Виходячи з цього, позивач збільшив свої позовні вимоги та просив суд визначити і місце проживання доньки ОСОБА_5.

ОСОБА_2 вказує, що він має постійне місце роботи та матеріальне забезпечення, досвід роботи за спеціальністю вчителя, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, проживає разом із батьками в трикімнатній квартирі, де створені всі умови для проживання та виховання дітей. Вважає, що подальше їхнє проживання з матір'ю негативно впливатиме на фізичний та психологічний розвиток, в силу чого, просив суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ним, батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2017 року позов задоволено. Вирішено: визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з їх батьком - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Вирішуючи спір між батьком та матір'ю щодо місця проживання малолітніх дітей, яким на момент розгляду справи виповнилося по 10 років, суд виходив з рівності прав та обов'язків батьків відносно дітей, положення частини другої статті 160, за яким місце проживання дитини, що досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків і самих дітей; ч.2 ст. 161 СК України про те, що під час спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з батьків, стан здоров'я дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3, не погодившись з вказаним рішенням суду, оскаржила його в апеляційному порядку, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. У судових дебатах під час перегляду справи апеляційним судом, відповідачка зменшила вимоги, викладені у її апеляційній скарзі та просила залишити з нею проживати лише меншу доньку ОСОБА_5, а інша малолітня донька ОСОБА_4 щоб залишилася проживати по місцю проживання позивача.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом вказаних правових вимог дотримано у повному обсязі.

Так, задовольняючи позов, суд виходив з наступних обставин.

Позивач підтримував свої вимоги з викладених у позові підстав. Відповідачка заперечувала проти позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вінницької міської ради, вказала, що працівниками Служби досліджувалися умови проживання дітей, як з батьком так і з мамою - сторонами у справі. При цьому, умови для проживання дітей з батьком є нормальними. Умови для проживання дітей з мамою - неприпустимі для їх проживання. Так, квартира захаращена сміттям, кімнати темні, у дитини відсутнє спальне місце, санвузол не працює, нестерпний запах. Мамі дітей був наданий строк для приведення квартири у придатний для проживання дітей стан. При повторному обстеженні умов проживання дітей у матері нічого не змінилося, тому вона підтримала Висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дітей з батьком.

Ще судом встановлено, що згідно рішення Староміського районного суду Вінницької області від 16.02.2011 року, яке набрало законної сили 01.03.2011 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - розірвано (а/с7). За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-9).

Рішенням Староміського райсуду м. Вінниці від 13.01.2012 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01.12.2011 р. і до досягнення повноліття (а.с. 61).

З відповіді на запит № 29 від 10.06.2016 року, наданої Заболотненським дитячим психоневрологічним санаторієм ім. ак. Д.К. Заболотного, що в с. Заболотне Крижопільського району Вінницької області, слідує, що сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у даному закладі з 11.04.2016 року по 16.05.2016 року, де з ними практичним психологом проводилась діагностична та корекційна робота з метою кращої адаптації до нових умов перебування та зняття емоційного дискомфорту і стабілізації емоційного стану. За результатами цього діагностичного вивчення зроблені висновки, що ОСОБА_4 має адекватну самооцінку, дещо підвищений рівень тривожності, комунікабельна, відкрита у спілкуванні, має гарні стосунки з однолітками. У стосунках з батьками більшу перевагу надає взаємовідношенню з батьком. ОСОБА_5 - дівчинка замкнута, важко адаптується до нових умов. З однолітками тримається сковано, безініціативна, важко іде на контакт з дітьми та дорослими. Часто конфліктує з сестричкою. За період перебування дівчаток у санаторії батько неодноразово провідував їх, привозив гостинці, цікавився їх життям, декілька разів забирав їх додому. Коли вони повертались до санаторію, були задоволені, радісні і щоразу чекали наступної зустрічі. (а.с. 19). Те саме слідує і з психологічних обстежень дітей практичним психологом ОСОБА_8, копії яких містяться на а/с 20,21.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 14.04.2016 року, затвердженого директором комунального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 20 ВМР», слідує, що при обстежені житлово-побутових умов дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, учениці 4-Д класу ЗНЗ № 20 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, учениці 2-Д кл. ЗНЗ № 20, які проживали за адресою: АДРЕСА_4, встановлено, що сім'я неповна, діти не в повній мірі забезпечені шкільним приладдям; для дітей не створені належні умови для повноцінного відпочинку та розвитку; квартира має загальну площу 59кв. метрів; з дітьми проживають: мама - ОСОБА_3, 1972 року народження, яка є пенсіонером по інвалідності; бабуся - ОСОБА_9, 1930 року народження, та тітка - ОСОБА_10, 1962 року народження. У квартирі брудно, відчувається запах цвілі. Кімнати темні та не провітрені. Відчутно стійкий неприємний запах. Квартира мало освітлена, вікна закриті темними шторами. Все завалено речами, навіть коридор. Ванна кімната брудна, стіни вкриті пліснявою. У цьому акті міститься характеристика сім'ї, у якій проживають діти, де заначено, що донька ОСОБА_4 не завжди приходить до школи підготовлена; у класному колективі дитині важко тому, що діти відчували неприємний запах, який ішов від дівчинки. Ще в акті містяться висновки та пропозиції комісії, де вказано, що мама неналежно виконує свої батьківські обов'язки. (а.с. 22-23).

Натомість у Акті обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_4 від 14.06.2016 року, коли вона перейшла проживати до батька, позивача у справі, за адресою: АДРЕСА_1, вказано, що квартира складається з трьох кімнат, які є світлими, чистими з сучасними меблями. Для дитини виділено окрему кімнату, де є ліжко та шафа. Батьком придбано нові речі для дитини: верхній одяг, сукні та нижню білизну; створені належні умови для розвитку дівчинки. Під час розмови з дитиною, було з'ясовано, що вона не бажає повертатись до матері. (а.с. 24).

Відповідно до Диплому спеціаліста серії НОМЕР_1 від 25 грудня 2010 року, ОСОБА_2 має повну вищу освіту з кваліфікацією вчителя історії і правознавства; відповідно до Посвідчення серії НОМЕР_2 від 08 квітня 2016 року ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій; позитивно характеризується по місцю проживання та бувшої роботи ( а/с 11-16).

Згідно особистого рахунку НОМЕР_3, квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_11, 1957 року народження; з ним проживає дружина ОСОБА_12 1957 року народження та син - ОСОБА_2 1983 року народження (а/с 18).

На час розгляду справи позивач був зареєстрований, як безробітній у Лівобережному МРЦЗ з 25 квітня по 31 серпня 2016 року і його грошовий дохід за вказаний період становить 15971,55 грн. (а/с51-52).

Відповідачка ОСОБА_3 теж має повну вищу освіту та кваліфікацію менеджера-економіста, згідно диплому серії НОМЕР_4 від 31 жовтня 2005 року; при цьому є пенсіонером, має безстрокову інвалідність третьої групи загального захворювання (а/с 82,83,85,86).

З довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію відповідачки видно, що власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_9 1976 року народження; у вказаній квартирі проживають також відповідачка, як дочка; ОСОБА_10 - інша дочка власника квартири та дві онуки - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а/с84).

У інформаціях комунального закладу «Загальноосвітня школа I-III ступенів №20 Вінницької міської ради» про участь батьків у вихованні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 № 214 від 10.06.2016 року і №322 від 19.09.2016 року вказано, що діти проживають у неповній сім'ї з матір'ю ОСОБА_3; діти не завжди мали охайний вигляд; ОСОБА_5 приходить до школи у брудному одязі, з немитим волоссям та руками, що заважає дівчинці товаришувати з однокласниками; часто запізнюється до школи. (а/с 26,94).

Відповідно до медичних документів на а/с 126-141, дитина ОСОБА_5 часто хворіє, зокрема, має діагноз «бронхіальна астма».

Орган опіки та піклування Вінницької міської ради надав Висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2, виходячи з неналежних умов проживання дітей з мамою - відповідачкою у справі, а також бажання обох дітей жити з батьком, оскільки у нього кращі умови проживання (а/с 118-121).

З огляду на встановлені обставини щодо неналежних умов для проживання малолітніх дітей з мамою та з врахуванням бажання самих дітей проживати з батьком, де створені необхідні та належні умови для їх проживання, суд правомірно та підставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, оскільки відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» теж говориться про право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення прав апелянта та малолітньої дитини ОСОБА_5 під час розгляду справи, які полягають у тому, що суд не допитав свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_9, клопотання про допит яких попереднім суддею було задоволено, а також малолітньої дитини ОСОБА_5, не спростовує рішення суду, з огляду на наступне.

Що стосується малолітньої дитини ОСОБА_5, то вона проживала з матір'ю і мама - відповідачка у справі, знаючи про своє клопотання щодо надання суду пояснень донькою, мала би її доставити у суд і наполягти на цих поясненнях. Натомість цього не зробила. Більше того, при перегляді справи апеляційним судом було знову задоволене її клопотання про виклик дитини ОСОБА_5 у судове засідання на 13 листопада 2017 року для того, щоб почути думку дитини щодо місця проживання у відповідності до норми ч.2 ст. 160 СК України. При цьому, маму - ОСОБА_3, з якою проживає дитина, було зобов'язано забезпечити явку дитини у судове засідання, проте і в це судове засідання дитина не з'явилася з вини матері, як зазначила і представник відповідачки.

Щодо вищевказаних свідків, то, на думку колегії суддів, оскільки це було клопотання відповідачки та її представника, тому відповідачка мала би наполягати на їх виклику у судове засідання та допиті, чого нею не було зроблено, як видно з журналу судового засідання від 04.05.2017 року на а/с152-155 та технічного запису судового засідання.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України, якою і керувався суд при вирішенні справи та ухваленні рішення, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як уже було зазначено, в ході розгляду справи були допитані сторони у справі; представник служби у справах дітей; дитина ОСОБА_4; були вивчені письмові докази, з яких встановлено неналежне ставлення матері до своїх батьківських обов'язків, зокрема, акти обстеження житлово-побутових умов дітей (а/с 22-25);інформації комунального закладу «Загальноосвітня школа I-III ступенів №20 Вінницької міської ради» про участь батьків у вихованні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 № 214 від 10.06.2016 року і №322 від 19.09.2016 року, де вказано, що діти проживають у неповній сім'ї з матір'ю ОСОБА_3; діти не завжди мають охайний вигляд; ОСОБА_5 приходить до школи у брудному одязі, з немитим волоссям та руками, що заважає дівчинці товаришувати з однокласниками; часто запізнюється до школи. (а/с 26,94); Висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2, виходячи з неналежних умов їхнього проживання з мамою - відповідачкою у справі; бажання малолітньої дитини ОСОБА_4 жити з батьком, як і малолітньої дитини ОСОБА_5, яка була опитана на засіданні комісії органу опіки і піклування (а/с 118-121); стан здоров'я матері, яка хоча і має інвалідність третьої групи загального захворювання безстроково, проте, вона не надала доказів, які б вказували, що такий її стан здоров'я не дає можливості приділяти достатньо уваги дітям, їхньому стану здоров'я, догляду та вихованню; в судовому засіданні були переглянуті фотознімки в електронному варіанті стану квартири, де діти проживали з матір'ю, надані представником органу опіки і піклування Вінницької міської ради, зміст яких повністю відповідає обставинам, зазначеним у їхньому Висновку, тому, на думку колегії суддів, вказані докази були достатніми для задоволення позову без допиту заявлених відповідачкою свідків. При цьому, колегія суддів вважає, що через те, що свідки не змогли б заперечити очевидних вказаних обставин щодо неналежних умов проживання дітей за місцем проживання матері, вона і не наполягала на їх допиті.

З огляду на викладене, відповідачка не була обмежена у поданні доказів, їх дослідженні та доведенні перед судом їх переконливості, як того вимагає ч.2 ст. 10 ЦПК України.

Щодо обставини, що на даний час з 05.09. 2017 року позивач ОСОБА_16 перебуває у тимчасовому відрядження для виконання службових завдань у районах проведення антитерористичної операції і це відрядження може тривати до 05.09.2018 року, що унеможливлює проживання дітей за постійним його місцем проживання - у АДРЕСА_1, то це не відповідає дійсності, з огляду на наступне. Да, батько - позивач ОСОБА_2 дійсно з 05.09. 2017 року перебуває у тимчасовому відрядження для виконання службових завдань у районах проведення антитерористичної операції і це відрядження може тривати до 05.09.2018 ( а/с200). Проте, у квартирі, де він постійно проживає, живуть його батьки: ОСОБА_11, 1957 року народження та мати - ОСОБА_12 1957 року народження, дідусь та бабуся дітей (а/с 18). Це визнала у судовому засіданні відповідачка. Більше того, у тій квартирі на час розгляду справи в апеляційному суді, продовжує проживати з бабусею одна з вказаних малолітніх дітей - ОСОБА_4 і відповідачка у судовому засіданні зменшила вимоги своєї апеляційної скарги та просила щоб лише менша донька ОСОБА_5 проживала з нею, а старша - ОСОБА_4 щоб залишилася проживати з батьком. Таким чином, вона визнала, що там є бабуся, яка турбується про свою малолітню онуку ОСОБА_4, а отже, вона може це робити і щодо іншої малолітньої онуки - ОСОБА_5 на час відсутності сина та батька дітей.

Уже така зміна вимог апелянта говорить про її безпідставне посилання на принцип 6 Декларації прав дитини, який нібито порушений судом, оскільки діти будуть розлучені з матір'ю так, як вона сама погоджується на цю розлуку з донькою ОСОБА_4, більше того, у такому варіанті діти будуть розлучені ще і між собою.

Проте, вказаний Принцип під забороною розлучення дитини зі своєю матір'ю вказує не на обов'язковість спільного проживання матері та дитини, а на право їхнього спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін, в силу ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук