АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2434/17 Справа № 206/6193/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зайченко С. В. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.08.2013 року між нею та КП «ЖГ Самарського району» ДМР було укладено договір найму житла в будинку державного і комунального житлового фонду, згідно якого квартира АДРЕСА_1 була наданий їй в безстрокове користування. В зазначеній квартирі разом з нею зареєстровані: її сестра - ОСОБА_3 та племінник - ОСОБА_4 На даний час вказані особи в зазначеній квартирі без поважних причин не проживають впродовж 20 років та повністю вивезли всі свої речі. На даний час їх місцезнаходження їй невідоме. За комунальні послуги вони не сплачують та не беруть участі в утриманні житлового приміщення, чим спричиняють для неї незручності та значні матеріальні витрати, оскільки вона змушена це робити самостійно.

За таких обставин просила визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 її сестру - ОСОБА_3та племінника - ОСОБА_4

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради № 5 від 18.01.2002 р. у зв'язку зі смертю наймача ОСОБА_5 був переоформлений особистий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 на - ОСОБА_2 Склад сім'ї: ОСОБА_6 - син, ОСОБА_3 - сестра, ОСОБА_4 - племінник (а.с.19).

22.08.2013 року між КП «ЖГ Самарського району» ДМР та ОСОБА_2 був укладений типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. За цим договором наймодавець передав наймачу і членам його сім'ї - ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, у безстрокове користування житло за адресою АДРЕСА_4 (а.с.7,8).

На теперішній час вищезазначена квартира не значиться приватизованою та має статус квартири, що належить місцевій Раді і знаходиться на балансі КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради.

Крім позивача в квартирі за вищевказаною адресою з 22.03.1984 року зареєстровані її сестра ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та племінник ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,24).

В матеріалах справи наявний акт обстеження квартири від 28.09.16 (а.с.10), який не містить опису фактів та обставин, які б підтверджували, що відповідачі втратили інтерес до права користування спірним житлом, з яких причин та де перебувають в разі непроживання в квартирі та у цьому випадку з яких причин його покинули та чи мають останні вільний доступ до житлового приміщення, зокрема ключі від квартири. До того ж, з цього акту вбачається,що обстеження про непроживання відповідачів проводилось лише один раз 28.09.2016 року.

В довідці КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської області № 3007 від 29.09.2016 року містяться лише відомості про реєстрацію відповідачів за адресою: АДРЕСА_1. Однак не зазначено ніякої інформації про те, що члени сім'ї наймача не проживають за цією адресою понад шість місяців без поважних причин (а.с.9).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись ст.71,72 ЖК України, ст.60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що факт відсутності відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин протягом шести місяців є недоведеним.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на акт про непроживання відповідачів, який міститься в матеріалах справи, як основний доказ позовних вимог не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявний в матеріалах справи документ не може вважатися належним доказом та засвідчує лише одноразові показання свідків, в той час як такий акт має бути складений уповноваженими органами місцевого самоврядування в різний час протягом певного періоду з зазначенням фактів, які підтверджують непроживання особи в житловому приміщенні та втрату інтересу до права користування житлом.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про наявність у відповідачів заінтересованості у реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у справах цієї категорії тягар доказування покладається на позивача.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є крайнім заходом, а відтак у справах цієї категорії необхідно враховувати не лише факт відсутності особи в житловому приміщенні понад встановлені законом строки, а і причини такої відсутності, неповажність яких має бути доведена належними та допустимими доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення нею норм матеріального права та не впливають на встановлені судом обставини справи.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В. Лаченкова