Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/386/17-ц
Провадження № 2/376/274/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Ярошенко С.М.,

при секретарі Шумак Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» звернулося до суду з вказаним позовом.

В позовній заяві позивач вказує, що 10.12.2015 року між ТОВ «Агрофірма «Нива» та ОСОБА_1, який перебував у трудових відносинах із товариством, був укладений договір безпроцентної позики №1/01, згідно якого позивач надав 19.01.2016 року ОСОБА_1 позику в сумі 15000,00 грн. із терміном повернення коштів до 31.12.2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кошти у вказаний термін, рівними частинами по 625 грн. протягом 24 місяців.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що у випадку звільнення Позичальника з роботи у Позикодавця, Позичальник зобовязується погасити неповернену частину наданої йому позики протягом семи календарних днів з моменту припинення трудових відносин між Позичальником та Позикодавцем.

29.07.2016 року, згідно наказу №24-н від 29.07.2016 року, ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України.

У вказаний строк ОСОБА_1 борг не повернув, ухиляється від виконання зобов'язання.

Станом на 30.01.2017 року сума заборгованості за договором позики становить 15591,93 грн. з яких: 12695,00 грн. основний борг; 910,29 грн. інфляційні втрати за період прострочення; 185,30 грн. три відсотки річних; 1801,34 грн. пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення.

З урахуванням наведенного, просить стягнути з відповідача 15591,93 грн. боргу за договором позики від 10.12.2015 року, 1600,00 грн. судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не з'явився,звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень не має.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що 10.12.2015 року між ТОВ «Агрофірма «Нива» та ОСОБА_1, який перебував у трудових відносинах із товариством, був укладений договір безпроцентної позики №1/01, згідно якого позивач надав 19.01.2016 року ОСОБА_1 позику в сумі 15000,00 грн. із терміном повернення коштів до 31.12.2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кошти у вказаний термін, рівними частинами по 625 грн. протягом 24 місяців.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що у випадку звільнення Позичальника з роботи у Позикодавця, Позичальник зобовязується погасити неповернену частину наданої йому позики протягом семи календарних днів з моменту припинення трудових відносин між Позичальником та Позикодавцем.

29.07.2016 року, згідно наказу №24-н від 29.07.2016 року, ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України.

У вказаний строк ОСОБА_1 борг не повернув, ухиляється від виконання зобов'язання.

Станом на 30.01.2017 року сума заборгованості за договором позики становить 15591,93 грн. з яких: 12695,00 грн. основний борг; 910,29 грн. інфляційні втрати за період прострочення; 185,30 грн. три відсотки річних; 1801,34 грн. пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, та сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 15591,93 грн. боргу за договором позики №1/01 від 10.12.2015 року, 1600,00 грн. судових витрат.

Керуючись ст. 10, 60, 79, 88, 131, 212-215, 218 ЦПК України,

ст. 202, 205, 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» 15591,93 грн. боргу за договором позики №1/01 від 10.12.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» 1600,00 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

:СуддяОСОБА_2