АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Погребняк ГлібВолодимирович, Державне підприємство «Житлоінвестбуд» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Погребняк ГлібВолодимирович, Державне підприємство «Житлоінвестбуд» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та витребування спірного нерухомого майна у ОСОБА_5.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв.м., яка належить ОСОБА_5.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою в задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовити, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не перевірено та не встановлено реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Судом взято до уваги виключно інтереси позивача, та не забезпечено права та законні інтереси відповідача ОСОБА_5 Вважає, що ухвалу винесено передчасно, без з'ясування усіх належних та передбачених законом фактичних обставин, необхідних для зваженого та обгрунтованого вирішення питання про забезпечення позову, тобто, з порушенням ст.ст. 151-153 ЦПК України.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача ОСОБА_9 - заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Представник третьої особи Приватного нотаріуса Погребняка Гліба Володимировича - СавченкоК.А. погодилась з довододами апеляційної скарги. Відповідач ТОВ «Форум-Інвест», ОСОБА_7, та третя особа: Державне підприємство «Житлоінвестбуд» в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що накладення арешту на об'єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв.м., яка належить ОСОБА_5 є співмірним із заявленими позовними вимогами та гарантує захист прав та виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України ( в редакції ЦПК України на час вчинення процесуальної дії) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із направлених до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв.м. та витребування у ОСОБА_5 на її користь квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв.м.

Таким чином, предметом спору є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв.м..

Судом встановлено та відповідачем ОСОБА_5 не заперечується, що об'єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв.м. належить їй на праві приватної власності.

Юридично закріплене право власності надає можливість власнику самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо (наприклад, продати, подарувати, передати за заповітом майно).

Саме з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК).

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції правомірно застосовував вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв.м., що належить ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 про те, що судом першої інстанції не забезпечено права та законні інтереси відповідача ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки застосований вид забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно має тимчасовий характер та спрямований на запобігання відчуження майна і жодним чином не обмежує права відповідача у можливості володіти та користуватися об'єктом нерухомого майна. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представник ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: