Справа № 750/1204/16-ц Провадження № 22-ц/795/19/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Коверзнев В. О. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка В.М.,
суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.
при секретарі:Покладі Д.В., Халимон Т.Ю.
за участю:ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7, ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення порядку користування квартирою,-

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_8 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визначено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: 1) виділено ОСОБА_6 в окреме користування жилі кімнати площею 13,8 м2 та 9,4 м2 та балкон площею 0,9 м2; 2) ОСОБА_8 в окреме користування жилу кімнату площею 23,8 м2 разом із лоджією площею 4,4 м2; 3) приміщення загального користування (коридор площею 12,7 м2, кухню площею 10,6 м2 та санвузол площею 5,4 м2) залишено в спільному користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_8 вважає заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2016 року таким, що прийнято з неповним встановленням обставин справи, що мають значення для справи, неправильним дослідженням доказів та їх оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не була присутня на судовому засіданні в суді першої інстанції та не змогла надати свої заперечення та документи щодо обставин справи, оспорюване рішення порушує її права та інтереси.

Крім того, ОСОБА_8 не погоджується з тим, що судом надано позивачу у користування дві кімнати, а їй одна кімната.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_6 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_8 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 зазначав, що оскільки відсутня домовленість з відповідачем з приводу користування квартирою, позивач просив виділити йому в окреме користування жилі кімнати площею 13,8 м2 та 9,4 м2 та балкон площею 0,9 м2; відповідачу виділити в окреме користування жилу кімнату площею 23,8 м2 разом із лоджією площею 4,4 м2; приміщення загального користування - залишити в спільному користуванні сторін.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем порядок користування квартирою не суперечить закону, не порушує права та інтереси відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони є колишнім подружжям і співвласниками квартири АДРЕСА_1, їхні частки в праві спільної часткової власності є рівними. Встановлено, що загальна площа квартири складає 81кв.м., житлова площа квартири становить 47 кв.м., квартира складається з трьох жилих кімнат площею 13,8кв.м., 9,4 кв.м. та 23,8 кв.м. (а.с.7-11).

Згідно ст.ст.317, 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання належною йому власністю на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч .1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання про здійснення повноважень стосовно розпорядження спільним майном то спір, що виник може бути вирішений судом(ч.2ст.358 ЦК України).

В правовій позиції від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України роз'яснив наступне, відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Відповідно до положень п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" від 22.12.1995 року (з наступними змінами), квартира яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника(учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійним виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири,якщо про це заявлено позов.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному. Виходячи з розміру загальної житлової площі даної квартири, яка становить 47 кв.м., орієнтовна житлова площа належної кожному із співвласників частини в спільному житловому приміщенні становить 23,5 кв.м. Відокремленість кімнат в квартирі свідчить про можливість виділу частки в окреме користування кожному з співвласників. В зазначеній квартирі зареєстровані тільки сторони (співвласники) по справі (ас.135).

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд першої інстанції виділив в користування сторонам спору в натурі частки, майже адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно, при цьому відповідачу виділено в окреме користування на 0.3кв.м. житлової площі більше від ідеальної частки що їй належить.

ОСОБА_6 звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_8 виходячи із змісту його позовних вимог просив встановити порядок користування квартирою та виділити йому у користування у спірній квартирі кімнату за №4 площею 13,8 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м. кімнату №5 площею 9,4 кв.м., на встановлення іншого порядку користування спільною квартирою він не згодний.

Відповідач знаючи про вимоги позивача до неї за пред»явленим позовом які розглядалися судом першої інстанції, до суду не з»являлась, ніяких зустрічних вимог щодо вирішення спору не заявила.

Колегія суддів виходячи з позовних вимог, предмету спору та принципу диспозитивності не вбачає підстав для скасування рішення суду та відмови в позові ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_8 не надано доказів які б були підставою для задоволення її апеляційної скарги.

Посилання в засіданні апеляційного суду представника ОСОБА_8 на те, що необхідно визначити порядок користування спірною квартирою таким чином, виділити ОСОБА_8 в окреме користування жилу кімнату площею 13,8 кв.м з балконом площею 0,9 кв.м та кімнату площею 9.4 кв.м, а ОСОБА_6 в окреме користування жилу кімнату площею 23.8 кв.м. разом із лоджією площею 4,4 кв.м., не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду.

При цьому, посилання представника відповідача в засіданні апеляційного суду що такий порядок необхідно установити, з урахуванням наявності у сторін спільного сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в м. Києві, однак в разі відвідин відповідача (матері), вони вдвох будуть вимушені перебувати в одній кімнаті площею 23.8 кв.м. на думку колегії судів не є підставою для встановлення зазначеного в апеляційному суді порядку користування спільною квартирою №16 проти чого заперечує позивач, оскільки повнолітній син сторін не зареєстрований в спірній квартирі, проживає в м. Києві, і як зазначив позивач, в разі прибуття його, він не заперечує, щоб син користувався однією з виділених йому в користування кімнат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що встановлений судом першої інстанції порядок користування житлом не порушує прав та інтересів сторін, не змінює розмір часток співвласників у праві власності на спільне майно та враховує баланс інтересів кожного із співвласників.

Рішення суду ґрунтується на підтверджених обставинах, що мають значення для справи, постановлене судове рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу необхідно відхилити і залишити рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: