№пр. 2/521/545/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2017 року
Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
Головуючого судді - Целух А.П.
при секретарі Корнієнко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, третя особа: асоціація «МІАР ТС», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій такими що не відповідають вимогам закону, суд
Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до уУправління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, третя особа: асоціація «МІАР ТС», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій такими що не відповідають вимогам закону, у якому просить визнати дії Державного Піприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в особі Одеської філії, щодо внесення відомостей в Єдиний державний реєстр заборони відчуження нерухомого майна на підставі ухвал Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 11.11.2005 року та 27.05.2008 року неправомірними, скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис за №2722103 про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно внесеного на підставі ухвали Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 11.11.2005 року, скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис за №7268561 про накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1025 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Лиманна, 57, внесений на підставі ухвали Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 27.05.2008 року.
В обґрунтування позову, позивач посилається на ті обставини, що ДП «Інформаційний центр» Мінюст України, в особі Одеської філії вніс відомості в Єдиний державний реєстр заборони відчуження нерухомого майна на підставі ухвал Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 11.11.2005 року та 27.05.2008 року, що сперечить п.5 ст.4 Закону України «Про третейські суди» в якій вказується, що третейський суд утворюється та діє на принципах обовязковості для сторін рішень третейського суду. Ухвала, яка постановлена третейським судом підлягає виконанню виключно стронами третейського спору та не могла виконуватись державним органом (ДП «Інформацінйи центр») шляхом внесення відомостей про обтяження до Державного реєстру.
Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву від 29.09.2017 року, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань про порядок розгляду справи до суду не надходило.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи.
У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи згоду позивача та відсутність відповідача, суд постановляє заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, надані суду докази в сукупності, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд вважає, що поданий позивачем позов є обґрунтованим, обставини викладені у позові доведеними, а отже вимоги по ньому підлягають задоволенню з наступних підстав.
У 2008 році ОСОБА_4, звернувся до Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» з позовом до ОСОБА_3 із вимогами стягнення грошових сум, отримання по нікчемній угоді.
Ухвалою Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 03 квітня 2009 року по цивільній справі №ТС-6-Р/2008/2009 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, стягнення грошових сум, отриманих по нікчемній угоді залишено без розгляду на підставі заяви позивача ОСОБА_2, у звязку з намірами зверненням із вказаним позовом в суд загальної юрисдикції.
25 червня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемної угоди.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2012 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 було задоволено в повному обсязі та постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 95 565 (девяносто пять тисяч шістдесятпять) гривень.

11 квітня 2012 року Суворовським районним судом м. Одеси на підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист №1527/2-686/11.

На підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження від 24 кваітня 2012 року державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 за вказаним виконавчим листом було відкрито викоавче провадження ВП №32305539.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами ухвалою Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 03 квітня 2009 року по цивільній справі №ТС-6-Р/2008/2009, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2012 року, постановою про відкриття виконавчого провадження від 24 квітня 2012 року державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1

Однак, у ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні, позивачу стало відомо, що 21 грудня 2005 року відповідачем ДП «Інформаційний центр» Мінюст України, в особі Одеської філії, на підставі ухвали постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 11 листопада 2005 року було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктівнерухомого майна про арешт за №2722103.

27 травня 2008 року відповідачем ДП «Інформаційний центр» Мінюст України,в особі Одеської філії, на підставі ухвали постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від27 травня 2008 року було накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1025 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Лиманна, буд.57 та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктівнерухомого майна про арешт за №7268561.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, витягом №35209484 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктівнерухомого майна про арешти від 13.03.2012 року.

Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дії відповідача щодо внесення відомостей в Єдиний державний реєстр заборони відчуження обєктівнерухомого майна на підставі ухвал постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 11.11.2005 року та 27.05.2008 року, є такими, що не відповідають вимогам закону.

Оскільки, згідно п.11. «Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна», затвердженим наказом Мінюсту від 09.06.1999 №31/51.5. єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна (далі Реєстр заборон) це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна, а також тимчасові застереження щодо нерухомого майна.

Згідно п.1,2 Постанови Кабінету Міністрів від 14 липня 1999 р. №1272 «Про державне підприємство «Інформаціний центр» Міністерства юстиції, п.1.4 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна», затвердженим наказом Мінюсту від 09.06.1999 №31/51.5 адміністратором Реєстру заборон є державне підприємство «Інформаціний центр» Міністерства юстиції України, що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі заборон.

Згідно з п.1.5 «Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна», затвердженим наказом Мінюсту від 09.06.1999 №31/51.5. Реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратори) є: державні нотарільні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через компютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України та його регіональні філії.

Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження обєкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами , посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, судів та слідчих органів, та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; вносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримають (видають) витяги з Реєстру заборон.

Відповідно до п.1.2.2 Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна», затвердженим наказом Мінюсту від 09.06.1999 №31/51.5., підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на обєкти нерухомого майна є:

заява про реєстрацію (вилучення) обтяження обєкта нерухомого майна, що подається:

державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у звязку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на обєкти нерухомого майна;

посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради у звязку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на обєкти нерухомого майна;

cудами і слідчими органами у звязку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на обєкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Відповідно до ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Про вжиття запобіжних заходів суд постановляє ухвалу, в якій зазначає обрані запобіжні заходи, накладає арешт на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї.

Однак в контексті статті 55 Конституції України тільки органи судової влади можуть здійснювати функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/ або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин. Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною пятою статті 55 Конституції України.

Згідно з положеннями частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України, а відповідно до Закону України «Про третейські суди» третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (стаття 46), а самі ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обовязковими лише для сторін спорів.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (стаття 125 Конституції України) та з аналізу положень Закону «Про третейські суди» випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин. Відповідно до статті 7 Закону третейський розгляд здійснюють постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору.

Таким чином, рішення третейських судів є лише актами недержавної юрисдикційної діяльності з вирішення спорів сторін у сфері цивільних і господарських відносин, та третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Зазначена правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України №1-рп від 10.01.2008 року у справі за конституційними поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Враховуючи, що третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції, відповідно у третейських судів відсутнє право вирішувати питання забезпечення позовів шляхом накладення арешту на нерухоме майно та його зняття та подання відповідної заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження обєкта нерухомого майна для внесення запису в Єдиний державний реєстр заборони відчуження нерухомого майна.

На підставі наведених положень та норм закону суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо внесення відомостей в Єдиний державний реєстр заборони відчуження обєктів нерухомого майна на підставі ухвал постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 11.11.2005 року та 27.05.2008 року, є такими, що не відповідають вимогам закону, а тому підлягають визнанню неправомірними.

Керуючись ст. ст. 3; 15; 16; ч. 2 ст.220; ч. 1 ст.328; ч.ч. 1, 3 ст.334 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1; 5-8; 11; 208 -210; 213-215; 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, третя особа: асоціація «МІАР ТС», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання дій такими що не відповідають вимогам закону у повному обсязі.

Визнати дії Державного Піприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в особі Одеської філії, щодо внесення відомостей в Єдиний державний реєстр заборони відчуження нерухомого майна на підставі ухвал Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 11.11.2005 року та 27.05.2008 року неправомірними.

Скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис за №2722103 про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно внесеного на підставі ухвали Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 11.11.2005 року.

Сксувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис за №7268561 про накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1025 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Лиманна, 57, внесений на підставі ухвали Постійно діючого третейського суду Асоціації «МІАР-ТС» від 27.05.2008 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Головуючий А.П.Целух

29.09.17