Провадження № 2/344/827/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, про визнання права власності на транспортний засіб,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, про визнання права власності на транспортний засіб. Мотивував тим, що в травні 2016 року за допомогою всесвітньої мережі Інтернет він знайшов відповідача ОСОБА_2, який здійснював продаж транспортного засобу марки «BMW», модель «320І», 2003 року випуску, кузов №WBAEV11030КК75911. Після огляду транспортного засобу та узгодження його вартості, між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу. Відповідач був добросовісним власником даного транспортного засобу, оскільки придбав його та провів реєстрацію за собою. Перед купівлею даного авто у відповідача позивач переконався, що відсутні будь-які перешкоди в придбанні спірного транспортного засобу, зокрема номер кузова не змінювався, а бланк «свідоцтва про реєстрацію ТЗ» серії САО 477261 відповідав бланкам, які є в офіційному обліку. Позивачу повідомили у реєстраційних органах про те, що заборон на відчуження транспортного засобу не було. 31.05.2016 року між позивачем та відповідачем був фактично укладений та виконаний договір про відчуження спірного транспортного засобу, а його зміст та форма відповідача вимога закону. Проте, при подані пакету всіх необхідних документів щодо проведення реєстрації транспортного засобу, позивачу стало відомо, що на цей автомобіль з'явилась заборона відчуження згідно договору застави, укладеного з колишнім власником ОСОБА_3, у звязку з чим виникла перешкода у реєстрації його за позивачем. Згідно з витягом по заборону відчуження спірного транспортного засобу у звязку із укладенням колишнім власником ОСОБА_3 договору застави транспортного засобу від 08.05.2007 року, вказаний транспортний засіб було заборонено відчужувати на строк до 01.06.2012 року. Однак згідно додатку до витягу з ЄДР МВС вбачається, що спірний транспортний засіб був відчужений його колишнім власником ОСОБА_3 09.12.2008 року, який в подальшому, а саме 02.03.2010 року був зареєстрований за ОСОБА_4 Надалі наступний власник ОСОБА_4 07.07.2010 року відчужив спірний транспортний засіб, а 22.10.2010 року автомобіль був зареєстрований вже за новим власником ОСОБА_5 В свою чергу, ОСОБА_5 10.08.2012 року відчужила його, і новим власником став ОСОБА_6, який в подальшому відчужив автомобіль відповідачу. ОСОБА_1 зазначає, що невідомо чому заборона відчуження транспортного засобу не перешкоджала здійснювати відчуження спірного автомобіля протягом всіх цих років від одного власника до іншого, однак ствердно можна сказати, що всі інші власники були добросовісними і не знали про права третіх осіб на цей транспортний засіб. Позивач та відповідач є добросовісними набувачами права власності на цей автомобіль, оскільки при вчиненні правочину ніхто з сторін не знав і не міг знати про відсутність у продавця чи попереднього продавця прав на відчуження майна. На даний час право власності ОСОБА_1 на транспортний засіб не визнається, що перешкоджає реєстрації автомобіля і можливості повноцінного його використання. Враховуючи наведене просив суд визнати за ним право власності на транспортний засіб марки «BMW», модель «320І», 2003 року випуску, кузов №WBAEV11030КК75911.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься письмова заява (а.с.37), в якій відповідач позов визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ КБ «Приватбанк» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

Заслухавши представника позивача, враховуючи думку відповідача, викладену в його письмовій заяві, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недотримання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ зазначених вимог, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України тягне за собою визнання такого правочину недійсним.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1338, якою затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. У п. 2 вказаного Порядку зазначено, що він є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Судом встановлено, що 31.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «BMW», модель BMW 320І, 2003 року випуску, кузов (шасі, рама) №WBAEV11030КК75911, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить продавцю ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 477261 від 19.12.2012 року (а.с.14).

Відповідно до акту приймання передачі транспортного засобу від 31.05.2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 75000грн. за транспортний засіб марки BMW 320 АТ 5758 ВН, а ОСОБА_1 отримав в розпорядження від ОСОБА_2 даний транспортний засіб відповідно до умов договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.05.2016 року, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 477261, ключі до автомобіля. Сторони погодились, що умови договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.05.2016 року ними виконано в повному обсязі (а.с.15).

Також, згідно довіреності від 31.05.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером № 438, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладати правочини щодо розпорядження та експлуатації транспортного засобу, керувати правом використання за межами України, а також розпоряджатися (продавати, обміняти), зняти з реєстраційного обліку, належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію Транспортного засобу САО 477261, виданого ВРЕР м. Івано-Франківськ 19.12.2012 року, марка BMW, модель 320І, тип легковий седан-В, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WBAEV11030КК75911, реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк довіреності до 31.05.2017 року (а.с.8).

Згідно інформації Головного сервісного центру МВС України № 31/5713 від 20.03.2017 року, автомобіль BMW 320І, 2003 року випуску, синього кольору, номер кузова WBAEV11030КК75911 вперше в Україні був зареєстрований МРЕВ № 8 м. Києва 16.10.2003 року за номерним знаком 51979 КА, свідоцтвом про реєстрацію КІС 848213. Власник ТОВ з іноземними інвестиціями «АВТ БАВАРІЯ». В подальшому за власником ОСОБА_3 зазначений автомобіль був зареєстрований з 05.05.2007 року по 09.10.2008 року за номерним знаком АА7838СО. ОСОБА_3 здійснювалось відчуження зазначеного автомобіля на підставі біржової угоди № 919967, виданої 24.06.2009 року Українською товарною біржею. За власником ОСОБА_5 зазначений автомобіль був зареєстрований з 13.07.2010 року по 10.08.2012 року за номерним знаком ВТ2175АР. Підстава для реєстрації автомобіля на ім'я ОСОБА_5 довідка-розрахунок КІМ 226566, видана 01.07.2010 року МКП «Фірма «СВАНТ». Інформація про те чи здійснювала ОСОБА_5 на підставі довіреності перереєстрацію зазначеного автомобіля у базі даних відсутня (а.с.70-71,72-80).

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Крім того, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

У відповідності до п. 8 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують правомірність придбання, транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є оформлені в установленому порядку укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, подається також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

У відповідності до п. 40 Порядку зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу.

Відповідно до п. 42 Порядку у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації". Під час зняття з обліку транспортних засобів номерні знаки здаються та видаються номерні знаки для разових поїздок.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник може звернутися до суду з позовом про визнання його права власності, якщо інша особа оспорює чи не визнає його права власності, або якщо у нього відсутні правовстановлюючі документи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 не було вжито жодних дій, передбачених Порядком, необхідних для державної реєстрації транспортного засобу за позивачем ОСОБА_1, зокрема, відповідачем ОСОБА_2 не знято автомобіль з обліку для подальшого відчуження позивачу ОСОБА_1, укладений між сторонами договір не може вважатися укладеним правомірно, оскільки нотаріально не посвідчений та укладений без присутності реєстратора уповноваженого органу МВС, право власності на транспортний засіб за позивачем ОСОБА_1 не зареєстровано, а тому оскільки позивач не набув права власності на даний автмобіль у встановленому законом порядку підстав для звернення до суду з позовом для захисту своїх прав власності відповідно до ст.392 ЦК України суд не вбачає.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав його необгрунтованості.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст.15, 16, 328 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, про визнання права власності на транспортний засіб відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів через Івано-Франківський міський суд з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Татарінова О.А.