25.04.17 Справа № 235/1575/17
Провадження № 2/235/922/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Лебеденко Т.Ю.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в місті Покровську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська, в якій просить стягнути 3446,08 грн. середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 20.09.2016 року по 02.02.2017 року вона працювала у Комунальній медичній установі «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська.

Позивач вказує, що на підставі наказу № 27к від 02.02.2017 року її було звільнено за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач також зазначає, що листом від 23.02.2017 року вона звернулася до відповідача з вимогами в найкоротший термін погасити заборгованість по заробітній платі.

На адвокатський запит відповідачем надано відповідь № 01/2-183 від 01.03.2017 року про розмір її середньої заробітної плати та повідомлено, що заборгованість станом на 23.02.2017 року становить 1266,37 грн. і буде перераховано 07.03.2017 року.

Позивач зазначає, що остаточно підприємство розрахувалося з нею 07.03.2017 року, що підтверджується випискою банку з її карткового рахунку.

Згідно відповіді, наданої Комунальною медичною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська № 01/2-183 від 01.03.2017 року розмір її середньоденної заробітної плати становить 156,64 грн.

З огляду на наведене, оскільки її було звільнено з 02.02.2017 року, а повний розрахунок підприємством був проведений 07.03.2017 року, тому загальна затримка розрахунку при звільненні становить 22 робочих дні, відтак з відповідача відповідно до ст.116 КЗпП України, на користь слід стягнути середній заробіток, що становить 3446,08 грн.

Крім того, під час розгляду справи позивач подала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача невиплачену компенсацію за лютий у сумі 27,40 грн. та середній заробіток за затримку виплати при звільнення за період з 03.02.2017 року по 25.04.2017 року у сумі 8771,84 грн.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, які уточнив у судовому засіданні, просив позов задовольнити та стягнути середній заробіток за затримку виплати при звільнення у сумі 6032,20 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо позову заперечила, надала пояснення відносно виплати позивачу невиплаченої компенсацію за лютий 2017 року у сумі 27,40 грн., яка була переведена на платіжну картку ОСОБА_3 відповідачем 25.04.2017 року, а також у цей день було виплачено середній заробіток за затримку виплати при звільнення у сумі 2 739,64 грн., у рахуванням відрахування податкового збору, військового збору та профспілкового збору.

Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_3 № 7-8, з 20.09.2016 року по 02.02.2017 року вона перебувала у трудових відносинах з Комунальною медичною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська(а.с. 9-13) та була звільнена 02.02. 2017 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується наказом № 27к від 02.02.2017 року (а.с. 30).

Оскільки при звільненні відповідачем не було виплачено позивачу належні їй грошові кошти, позивач 23.02.2017 року звернулася до відповідача з заявою, в якій просила в найкоротший термін погасити заборгованість по заробітній платі.

Крім того, 23.02.2017 року на підприємство відповідача було надіслано адвокатський запит з вимогою надати довідку про розмір заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_3, яка склалася станом на час звернення та довідку про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_3 за два місяці, що передували її звільненню.

Листом № 01/2-183 від 01.03.2017 року відповідач повідомив, що заборгованість станом на 23.02.2017 року становить 1266,37 грн. і буде перерахована позивачу 07.03.2017 року, розмір її середньоденної заробітної плати становить 156,64 грн.

Судом встановлено, що відповідач остаточно розрахувався з позивачем 07.03.2017 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку.

Таким чином, на час розгляду справи у суді позивачу у повному обсязі було виплачено заробітну плату, однак із порушенням строків встановлених КЗпП України.

За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

За приписами ст.34 Закону України «Про оплату праці» та положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів, у звязку з порушенням строків її виплати» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів, у звязку з порушенням термінів їх виплати.

Включення цієї компенсації до фонду додаткової заробітної плати регламентоване п.2.2.8 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату № 5 від 13.01.2004 року.

Таким чином, положення ст.116 КЗпП України розповсюджуються на даний вид виплат.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З точки зору закону заходи, встановлені ст.117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні.

Таким чином, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги те, що фактичний повний розрахунок відповідача з позивачем проведено 07.03.2017 року, тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 02.02.2017 року по 25.04.2017 року.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року,розрахунок розміру середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру заробітної плати за останніх два місяці роботи,що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з п.п.14.1.180 ст.14 Податкового кодексу України юридична особа є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати такий податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок з доходів фізичних осіб із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» введена єдина ставка податку на доходи фізичних осіб, яка складає 18 %.

Також обєктом оподаткування військовим збором, ставка якого складає 1,5 % об'єкта оподаткування,є виплачений позивачу дохід, що передбачено п.п.1.2. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» за наявності письмових заяв працівників, які є членами профспілки, роботодавець щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілки членські профспілкові внески працівників.

Згідно заяви від 15 вересня 2016 року позивач є членом профспілки.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми, відповідач, як податковий агент зобов'язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за весь час затримки у виплаті одноразової допомоги при звільненні, утримавши із нього при виплаті прибутковий податок з доходів фізичних осіб, військовий збір та профспілкові внески.

Згідно довідки № 01/2-183 від 01.03.2017 року, виданої Комунальною медичною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська,вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 становить 156,64 грн. (а.с. 16).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.02.2017 року по 07.03.2017 року становить 22 дні * 156,64 грн. = 3446,08 грн.

Розмір податкового податку складає: 3446,08 грн.*18%=620,29 грн.

Розмір військового збору складає: 3446,08 грн.*1,5 % =51,69 грн.

Розмір профспілкових внесків складає: 3446,08 грн.*1 % = 34,46 грн.

Таким чином, сума, яка підлягала стягненню з відповідача на користь позивача як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становила: 3446,08 грн. - 620,29 грн. -51,69 грн.-34,46 грн. =2739,64 грн.

Згідно платіжного доручення № 120 від 14.04.2017 року позивачу було перераховано відповідачем 18.04.2017 року на платіжну картку 2739,64 грн. (а.с. 49).

Також, з архіву переказів та платежів вбачається, що позивачу 25.04.2017 року було перераховано відповідачем на платіжну картку 27 грн. 54 коп., в рахунок виплати невиплаченої компенсації громадянам втрати частини доходів (а.с. 48).

Отже, на час розгляду справи у суді, до ухвалення рішення у справі відповідачем частково було визнано позовні вимоги та виплачено 27,40 грн. компенсації громадянам втрати частини доходів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.02.2017 року по 07.03.2017 року.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.03.2017 року по 25.04.2017 року становить 33 дні * 156,64 грн. = 5169,12 грн.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідачем вже частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, яка відповідне клопотання суду про зменшення розміру позовних вимог не подавала, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню в сумі 5169,12 грн., без врахування податку та інших обовязкових платежів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відтак, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 377,08 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська про стягнення середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровська (код ЕРДПОУ 37803043) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 березня 2017 року по 25 квітня 2017 року включно у сумі 5169 (пять тисяч сто шістдесят девять) гривень 12 копійок, без врахування податку та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м.Покровська (код ЕРДПОУ 37803043) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у сумі 377 (триста сімдесят сім) гривень 08 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С.В. Данилів