_____________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

19.12.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_2 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про нерухоме майно, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсними проведені Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області та державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України 23.11.2017 року електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - садового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15, що належить ОСОБА_6 на праві власності;

- визнати недійсним та скасувати протокол проведення електронних торгів №298968 від 23.11.2017 року, складений державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України;

- визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 8485, видане 07.12.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, згідно якого власником садового будинку №15 по вулиці лінія 2, ОСОБА_5 в місті ОСОБА_2, - є ОСОБА_3.

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_2 від 18.12.2017 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Одночасно з позовною заявою, позивачем ОСОБА_1 надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на нерухоме майно - садовий будинок, який розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15, загальною площею 54,9 кв.м., що належить ОСОБА_3;

- встановити заборону ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії направлені на виселення ОСОБА_1 з садового будинку, розташованого за адресою : Одеська область, м. Одеса, вулиця лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15, загальною площею 54,9 кв.м.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що 11 грудня 2017 року він отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався, що нерухоме майно - садовий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15, загальною площею 54,9 кв.м., який йому належав на праві власності на підставі договору дарування, був перереєстрований за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (серія та номер №8485 від 07.02.2017 р.), за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Ознайомившись в електронному варіанті з ходом виконавчого провадження ВП №50760590, як стверджує позивач, він дізнався про проведення електронних торгів з продажу нерухомого майна, належного йому на праві приватної власності.

Позивач вважає, що вказані торги проведенні з порушенням чинного законодавства, є протиправними та такими, що підлягають визнанню недійсними, у звязку з чим був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав та майнових інтересів.

Також позивач зазначив, що з урахуванням допущених порушень в ході проведення електронних торгів та подальшу їх реєстрацію, дають підставу побоюватись, що новий власник нерухомого майна - ОСОБА_3, може вжити заходи з переоформлення прав щодо майна на користь інших осіб, для уникнення відповідальності та утворення ситуації за якої позивачу утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Крім того, позивач посилається на те, що до нього почали надходити телефонні дзвінки з погрозами та вимогою потрапити до садового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. вулиця Лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15, у звязку з чим, ОСОБА_6 побоюється, що ОСОБА_3 будь якими діями намагатиметься висилити позивача з спірного нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає за необхідне вжити заявлені заходи забезпечення позову, оскільки їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача, а відтак призведе до порушення його прав та інтересів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

У відповідності до ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір стосовно проведених Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області та державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України 23.11.2017 року електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - садового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15.

Вказаний садовий будинок належав на праві приватної власності ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 11 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №2-4814.

Згідно з наданої до суду інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №107081091 від 11.12.2017 року вбачається, що 07.12.2017 року право власності на вказане нерухоме майно було перереєстровано за ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер:8485, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Спірне нерухоме майно на цей час належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_3.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стовно проведених Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області та державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України 23.11.2017 року електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - садового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15, який належав на праві власності позивачеві по справі, та на цей час право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за відповідачем по справі ОСОБА_3, у звязку з чим суд вважає, що заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії направлені на виселення ОСОБА_1 з садового будинку, розташованого за адресою : Одеська область, м. Одеса, вулиця лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15, загальною площею 54,9 кв.м., суд вважає в цій частині заяву позивача також обґрунтованою, такою, що підлягає до задоволення, оскільки на підставі вищевикладених обставинах, судом встановлено, що на цей час право власності на спірне нерухоме майно перереєстровано за відповідачем ОСОБА_3, у разі виселення позивача зі спірного нерухомого майна та задоволення позовних вимог на користь позивача, останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, а також з урахуванням того, що судом встановлено існування загрози можливого невиконання рішення суду, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

У суду відсутні відомості передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України для вирішення питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, у звязку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/15541/17 за позовом ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про нерухоме майно, а саме:

- накласти арешт на нерухоме майно - садові будівлі, що розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця лінія 2, ОСОБА_5, будинок 15, загальною площею 54,9 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101, що належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1);

- встановити заборону ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії направлені на виселення ОСОБА_1 з садового будинку №15, загальною площею 54,9 кв.м., розташованого за адресою : Одеська область, м. Одеса, вулиця лінія 2, ОСОБА_5.

Дана ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6), та до відповідного Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1).

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В./ОСОБА_8