ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1021/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. смт Петриківка

19 грудня 2017 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 в якій просить суд: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2500 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельною ділянкою площею 0,3436 для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: вул. Калинова, 25 в с. Шульгівка на території ПІульгівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, шляхом погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме підписанні ОСОБА_6 сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3: ОСОБА_7 відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ОСОБА_7 прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,8511 га, переданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: вул. Калинова (Леніна), 25 і Калинова (Леніна), 11 в с. Шульгівка Петриківського району Дніпропетровської області. Державний акт виданий 18.05.1998 року, на підставі рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради народних депутатів № 18 від 16.03.1998 року, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 50.

Згідно вимог ЗУ «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру та сформованої інформації в державному земельному кадастрі. Тобто, в даному випадку право власності вважається сформованим, оскільки виникло до 2004 року.

Відповідно до розпорядження сільського голови ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 09.02.2016 року № 12 «Про перейменування вулиць в населених пунктах ОСОБА_6 сільської ради» було перейменовано вулицю «Леніна» на вулицю « Калинова» в с. Шульгівка.

З метою присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та відновлення їх меж в натурі (на місцевості) позивачем 17.01.2017 року подані заяви ФОП «ОСОБА_5М.» про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3436 га, що розташовані за адресою: вул.. Калинова, 25 в с. Шульгівка на території ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області.

Відповідно до укладеного договору на виконання робіт від 17.01.2017 року № 28 між ОСОБА_1 та ФОП «ОСОБА_5М.», яка має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 000297 від 03.01.2013 року, останньою було на підставі Державного акту на право приватної власності серії ДП, що зареєстрований за № 50 від 10.05.1998 року виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно «Пояснювальної записки» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) повинна бути погоджена ОСОБА_6 сільською радою, землевласниками та суміжними землекористувачами.

Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок є зокрема відповідачі: ОСОБА_6 сільська рада в особі представника голови сільської ради ОСОБА_8 та ОСОБА_3

01.02.2017 року вх. № 02 позивачем було подано заяву голові ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району, Комісії по вирішенні земельних спорів з проханням розглянути питання по земельному спору між позивачем і його сусідкою (відповідачем) ОСОБА_3, яке полягає в тому, що виготовивши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для присвоєння кадастрових номерів звернувся до ОСОБА_9 з проханням підписати, але отримав усну відмову.

Протоколом засідання комісії по вирішенню земельних спорів від 07.02.2017 року в складі голови комісії: ОСОБА_10 та членів ОСОБА_11, ОСОБА_7 та землевпорядника ОСОБА_6 сільської ради ОСОБА_2 було вирішено: у зв'язку з тим, що гр. ОСОБА_3 з невідомих причин не з'явилася на засідання комісії по вирішенню земельних спорів та відсутності офіційної згоди на розгляд питання без її присутності, перенесено розгляд даного земельного спору на 15.02.2017 р.

Повторно, 15.02.2017 Протоколом засідання комісія по вирішенню земельних спорів у зв'язку з тим, що гр. ОСОБА_3 з невідомих причин не з'явилася на засідання комісії по вирішенню земельних спорів та відсутності офіційної згоди на розгляд питання без її присутності, перенесено розгляд даного земельного спору на 21.02.2017 р.

Відповідно до ст. 159 Земельного кодексу України, Земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї в сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд гитання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

Натомість, вже в «четверте» оскільки 21.02.2017 року засідання знову не відбулося у зв'язку з неявкою ОСОБА_3, зі слів її чоловіка ОСОБА_4 його дружина знаходиться на лікуванні, але ні чим підтверджено даний факт не було, засідання комісії по вирішенні земельних спорів Протоколом №3 аж від 06.03.2017 року вирішує даний спір не суті питання зазначеного у заяві позивача від 01.02.2017 року. Чим рекомендує ОСОБА_1 встановити межові знаки на підставі розробленої технічної документації та вирішити даний конфлікт мирним шляхом по - добросусідськи.

Однак на думку позивача роботи мають бути виконані включаючи в себе зокрема, підписання ОСОБА_7 прийомки-передачі межових знаків на зберігання та ОСОБА_7 встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості). Тобто встановити межові знаки, як рекомендує комісія по вирішенню земельних спорів можливо лише за підписаннями відповідачами таких ОСОБА_7.

При цьому, Комісія по вирішенню земельних спорів на підставі Протоколу № 3 від 06.03.2017 приймає рішення № 4 від 06.03.2017, яким «рекомендує» ОСОБА_1 встановити межові знаки на підставі розробленої технічної документації та вирішити даний конфлікт мирним шляхом, по - добросусідськи. Таке рішення на сьомому скликанні вісімнадцятої сесії 10.03.2017 № 349-18/УП затверджує голова ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 З даним рішенням позивач не згідний.

Відповідно до ч.4 ст. 159 Земельного кодексу України, у рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин визначається порядок його виконання.

У вищезазначеному рішенні порядок його виконання не визначено та й виконати його не можливо без підписання ОСОБА_7.

Не погодившись з даним рішенням, позивач повторно звернувся з заявою від 22.03.2017 до голови ОСОБА_6 сільської ради та Комісії по вирішенні земельних спорів з проханням винести рішення, яке дасть змогу позивачу закінчити розробку технічної документації із землеустрою без підпису ОСОБА_3, що дасть можливість позивачу встановити межові знаки, як рекомендує комісія.

Протоколом Комісії по вирішенні земельних спорів № 5 від 04.04.2017 знову ж рекомендовано позивачу ОСОБА_1 встановити межові знаки на підставі розробленої технічної документації та вирішити даний конфлікт мирним шляхом. Якщо вирішення питання в такий спосіб стане неможливим, рекомендовано вирішити питання у відповідності до ст.. 158 п.5 Земельного кодексу України.

Позивачу не зрозуміло чому ОСОБА_9 (відповідач) відмовляться

підписати вищезазначені ОСОБА_7 щодо технічної документації із землеустрою,

адже вона придбала будинок та земельні ділянки за адресою: вул..

Калинова, 27-а в с. Шульгівка вже з кадастровими номерами :03:003:0030 для обслуговування житлового будинку та :03:003:0031 для ведення особистого селянського господарства. При цьому були встановлені межові знаки. А тому, підписані зазначені ОСОБА_7, ніяк не можуть вплинути на її інтереси.

Згідно ст. 106 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. При здійсненні межування власник земельної ділянки реалізує своє право. Проте така участь є також обов'язком кожного з сусідніх власників і землекористувачів, адже приступати до

використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості) забороняється.

За загальними нормами, власники й землекористувачі суміжних земельних -ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при здійснені дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного. Відмова в узгодженні меж земельної ділянки може завадити іншій особі (сусідові) в оформленні прав на земельну ділянку.

Також з затвердженим рішенням голови ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 10.03.2017 № 349-19А/11 позивач погодитися не може.

Станом на вересень місяць 2017 року, після сплину понад 6 місяців з дня звернення ОСОБА_1 з заявою щодо вирішення земельного спору, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не погоджено, ОСОБА_7 відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ОСОБА_7 прийомки-передачі межових знаків на зберігання не підписано а ні представником ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_8, а ні ОСОБА_3

Статтею 158 ч. 5 Земельного кодексу України визначено, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Як було і рекомендовано комісією по вирішенні земельних спорів в Протоколі № 5 від 04.04.2017 вирішити питання у відповідності до вищезазначеної статті.

Норма статті 152 Земельного кодексу України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Постанова Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04,2004 року № 7 (ОСОБА_10 змінами та доповненнями ) передбачає, що згідно статті 158 Земельного кодексу України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян -заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Частина 1 статті 114 ЦПК України визначає, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Тому вважаю, що справа підсудна Петриківському районному суду Дніпропетровської області.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилався на обставини, що зазначені в позовній заяві. Крім того пояснив, що після звернення з позовом до суду в присутності відповідачів та третьої особи були встановлені межові знаки по тим точкам, що вказані в проекті технічної документації, однак відповідачі безпідставно не підписують акт відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Зокрема відповідач ОСОБА_3 мотивує свою відмову тим, що не погоджується з встановленими межами, а представник ОСОБА_6 сільської ради згодний підписати технічну документацію після врегулювання спору щодо межі між ним та ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечували. Суду пояснили, що у них з позивачем існує давній спір про межі земельних ділянок. Вважають, що позивач безпідставно зайняв частину їхньої землі. Також підтвердили, що після звернення з позовом до суду позивач встановив межові знаки по тим точкам, що вказані в проекті технічної документації, однак вони не згодні їх розташуванням, зокрема вважають, що з одного боку межа позивача виходить на 3,56 метра на їхню земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 конфлікт щодо встановлення межі між земельними ділянками виник ще в 2014 році. На земельних комісіях неодноразово ухвалювалося рішення яким було рекомендовано ОСОБА_1 встановити межові знаки на підставі розробленої технічної документації та вирішити даний конфлікт мирним шляхом, по добросусідськи, а ОСОБА_3 рекомендовано відновити свої межові знаки. Під час судового розгляду справи позивач встановив межові знаки по тим точкам, що вказані в проекті технічної документації, однак ОСОБА_3 не згодна з їх розташуванням. Погодження меж земельної ділянки збоку ОСОБА_6 сільської ради як суміжного землекористувача відбудеться одразу після вирішення конфлікту або прийняття судом рішення, що дії ОСОБА_3 є неправомірними.

Третя особа ОСОБА_5 суду пояснила, що нею на замовлення позивача була розроблена технічна документаціяіз землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на належну йому земельну ділянку. Під час розгляду даної справи в суді вона особисто виїжджала на місцевість з метою встановлення межових знаків. При цьому відповідач ОСОБА_3 категорично відмовилася підписувати технічну документацію, оскільки не погоджується із встановленими межами. Вважає, що даний спір про межі земельної ділянки може бути вирішений земельною комісією ОСОБА_6 сільської ради із складанням відповідного протоколу та подальшим його затвердженням на сесії ради. Вказане рішення сільської ради в разі його не оскарження до суду буде підставою для реєстрації права власності позивача без підпису суміжного користувача.

Судом встановлено, що позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,8511 га, переданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: вул. Калинова (Леніна), 25 і Калинова (Леніна), 11 в с. Шульгівка Петриківського району Дніпропетровської області. Державний акт виданий 18.05.1998 року, на підставі рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради народних депутатів № 18 від 16.03.1998 року, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 50.

На замовлення позивача з метою присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам ФОП ОСОБА_5 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Власниками суміжних земельних ділянок є зокрема відповідачі: ОСОБА_6 сільська рада в особі представника голови сільської ради ОСОБА_8 та ОСОБА_3

У звязку з відмовою ОСОБА_3 погодити технічну документацію позивач неодноразово звертався до ОСОБА_6 сільської ради з проханням розглянути питання по земельному спору між ним і відповідачем ОСОБА_3, та винести рішення, яке дасть змогу закінчити розробку технічної документації із землеустрою без підпису ОСОБА_3, що дасть можливість встановити межові знаки, як рекомендує земельна комісія.

Рішенням комісії по вирішенню земельних спорів ОСОБА_6 сільської ради від 06.03.2017 та 04.04.2017 року було рекомендовано ОСОБА_1 встановити межові знаки на підставі розробленої технічної документації, а ОСОБА_3 відновити межі своєї земельної ділянки та вирішити даний конфлікт мирним шляхом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Серед таких відомостей є інформація про межі земельної ділянки (ст.15 цього Закону).

У статті 198 ЗК України вказано, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. При цьому складовою кадастрових зйомок є "погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами".

Суд вважає, що на даному етапі розвитку земельного спору між сторонами, вищезазначені рішення земельної комісії ОСОБА_6 селищної ради були вірними в контексті дотримання вимог п. й) ч. 8 ст. 55 ЗУ Про землеустрій, оскільки акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою взагалі неможливо підписати чи відмовитися від його підписання без попереднього виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками а також погодження між землевласниками меж земельної ділянки.

Під час розгляду даної справи в суді, позивачем в присутності відповідачів та третьої особи були встановлені межові знаки згідно зазначених в проекті технічної документації координат, однак відповідач ОСОБА_3 відмовилася погоджувати технічну документацію у звязку з незгодою зі встановленими межами.

Однак в чинному законодавстві, що регулює земельні відносини, відсутній обов'язок землевласника з надання згоди по встановленню меж суміжних земельних ділянок, й, зокрема, обов'язок надання такої згоди в примусовому порядку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ст.19 Конституції України).

На думку суду відмова в погодженні технічної документації є формою реалізації відповідачами свого права, оскільки як вбачається з пояснень сторін та їхніх численних письмових звернень до різних органів державної влади, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує давній спір щодо меж земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно нормам ч. 5 ст. 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, за умови якщо останні не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Встановлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду.

Отже, у разі якщо між сторонами виник спір щодо визначення меж земельних ділянок, даний спір належить до компетенції суду лише після вирішення питання органом місцевого самоврядування. В той же час органом місцевого самоврядування спір з приводу меж земельної ділянки не розвязаний, що перешкоджає землекористувачам реалізувати свої права. При цьому позивач має право вимагати від ОСОБА_6 селищної ради прийняти рішення по суті виниклого спору щодо меж земельної ділянки та оскаржувати в суді її бездіяльність в разі безпідставної відмови у вирішенні даного спору, а також оскаржувати прийняте рішення в разі не згоди з його змістом.

Якщо при розгляді земельного спору буде доведено, що відмова відповідача ОСОБА_3 щодо узгодження меж є безпідставною, то земельна комісія ОСОБА_6 селищної ради не позбавлена повноважень прийняти рішення про погодження меж земельної ділянки без підпису відповідача. В такому випадку позивач отримає змогу продовжити оформлення земельної документації в загальному порядку, а відповідач ОСОБА_3 в разі незгоди з даним рішенням буде мати можливість оскаржити його в суді.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідачів як землевласників відсутній обовязок щодо підписання акту погодження меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання, тим паче при наявності між сторонами спору щодо меж земельної ділянки, позивачем обраний не вірний спосіб захисту своїх прав, а тому позовні вимоги щодо зобовязання погодити технічну документацію із землеустрою є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.158 ЗК України, ст.19 Конституції України, ст. ст. 13, 76, 141, 264, 265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_6 сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)- відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_12