РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, правонаступника ОСОБА_4 за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,0848 га. за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9а від 15 лютого 2008 року серії ЯД № 46417, що виданий ОСОБА_2, ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_4), ОСОБА_3 та зобов»язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні спільним проїздом та демонтувати браму (металеві ворота) на початку проїзду м. Львів, вул.. Моршинська, 9а, встановлену зі сторони вул.. Моршинської між будинками № 7 та № 9 на вул.. Моршинській у м. Львові, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами, який вподольшому неодноразово уточняв, остаточно визначившись в судових засіданнях від 21 листопада 2016 року та 04.04.2017 року та просить визнати незаконним і скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0848 га за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9а від 15 лютого 2008 року серії ЯД № 46417, виданий ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити , йому, позивачу, перешкод у користуванні спільним проїздом та демонтувати браму (металеві ворота) на початку проїзду м. Львів, вул.. Моршинська, 9а встановлену зі сторони вул.. Моршинської між будинками №7 та №9 на вул.. Моршинській у м. Львові.

Ухвалою судового засідання від 04.04.2017 року позовні вимоги про визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право на спадщину від 12.01.2016 року виданого П»ятою ОСОБА_7 державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 на 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0848 га за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9а, залишено без розгляду, за заявою представника позивача.

Підстави такого рішення більш повно викладені в ухвалі суду.

В обґрунтування уточнених позовних вимог, представник позивача покликається на те, що всередині 2008 року було перекрито спільний проїзд до будинків №№ 7,9,9а на вул.. Моршинській у м. Львові, що унеможливив , його сім»ї, доступ до будинку №7.

Вказана брама із замком, була встановлена відповідачами , шляхом монтування металевих воріт, котрі вважали такий проїзд їхньою приватною власністю із посиланням на Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0848 га за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9а від 15 лютого 2008 року серії ЯД № 46417.

Разом з тим, ОСОБА_7 міська рада встановивши факт фальсифікації акту визначення та узгодження меж, Ухвалою від 06.11.2008 року №2189 відмінила п.22 Ухвали ЛМР від 29.03.2007 року №687 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові» в частині передачі земельної ділянки гр.. ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6

Всупереч цьому, відповідачі продовжують чинити перешкоди у користуванні проїздом інших, в тому числі й позивача, суміжних землевласників.

За зверненням позивача у 2008 році Прокурором Франківського району м. Львова внесено протест на ухвалу ОСОБА_7 міської ради №687 від 29.03.2007 року, який було задоволено та видано ухвалу від 06.11.2008 року №2189, що відмінила п.22 першої ухвали.

Відтак, підстави видачі державного акту про право власності на землю від 15.02.2008 року серії ЯД № 461417, як і саме право на спірний об"єкт було скасовано.

Однак, ухвала ЛМР від 06.11.2008 року №2189 була оскаржена відповідачами в судовому порядку, та рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2011 року їх позовні вимоги задоволено, ухвалу скасовано. Підстави такого рішення викладені судом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, прокурор Франківського району м. Львова оскаржив його у апеляційному порядку, за наслідками якого, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду м. Львова від 16.10.2013 року, постанову Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2011 року залишено без змін.

У подальшому, він, позивач, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування п.22 додатку №2 до Ухвали ОСОБА_7 міської ради від 29.03.2007 року №687 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові».

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22.07.2015 року, що залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015 року, його позовні вимоги задоволено, визнано незаконним та скасовано п.22 додатку №2 до Ухвали ЛМР від 29.03.2007 року №687».

Зазначає, що вказаним судовим рішенням скасовано рішення ОСОБА_7 міської ради на підставі якого відповідачам будо видано оскаржуваний Державний акт від 15 лютого 2008 року серії ЯД № 46417,відтак є всі підстави для визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку , як похідного документу.

Крім того, вхід до під»їзду будинку №7 по вул.. Моршинській у м. Львові, в якому проживає позивач зі сторони будинку №9 передбачений планом присадибної ділянки №7 по вул.. Моршинській у м. Львові від 10.05.1947 року, а також поверховим планом будинку №7 станом на 1974 та 1980 роки. Наявність заїзду для будинків №№7,9 та 9а передбачається також державним актом на право приватної власності на землю, виданим 30.03.1999 року за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9 та актом встановлення і узгодження меж від 23.04.1998 року.

Відтак, представник позивача вважає доведеним факт порушення прав ОСОБА_1 діями відповідачів , якими чиняться перешкоди у користуванні спільним проїздом.

Вході судового розгляду справи, відповідач ОСОБА_8 померла, а після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на частину земельної ділянки площею 0,0848 га за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9а, яку 12.01.2016 року. Спадкоємцем по справі є ОСОБА_4, який зареєстрував право власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 37 ЦПК України, судом залучено до участі у справі правонаступника померлої ОСОБА_8 - ОСОБА_4.

Представник позивача стверджує, що у зв»язку із скасуванням в судовому порядку п.22 додатку №2 до Ухвали ОСОБА_7 міської ради від 29.03.2007 року №687, на підставі якого ОСОБА_6 було видано державний акт про право власності на земельну ділянку від 15.02.2008 року серії ЯД №461417, вказаний акт є виданим незаконно, а відповідно право власності в останньої, як і у інших відповідачів, не виникало.

Просить позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представники позивача, кожен окремо, уточнені позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в уточнених позовних вимогах та письмових поясненнях, долучених до справи.

Відповідач ОСОБА_7 міська рада в судові засідання не прибували, про причини неявки суд не повідомляли, хоч належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представники, кожен окремо, в судових засіданнях позовних вимог не визнавали, покликаючись на рішення судів.

У чергові судові засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , як і їх представники та треті особи П»ята ОСОБА_7 державна нотаріальна контора і ОСОБА_5 не прибували, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про слухання справи за їх відсутності не подавали.

Відтак, суд з урахуванням положень ст..169 ЦПК України , вважає за можливе продовжити розгляд справи за їх відсутності та постановити рішення, проти чого не заперечила представник позивача.

Приймаючи дане рішення суд також виходить із вимог ст.ст. 157, 213 ЦПК України, ст. 55 Конституції України і ст. 6 Конвенції " Про захист прав людини і основоположних свобод".

При цьому, суд використовує практику Європейського суду, як частину національного законодавства , що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського суду «Чірікоста і Віола проти Італії»,«Тімотієвич проти України» та «Бєлуха проти України».

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що Згідно пункту 22 додатку № 2 до Ухвали ОСОБА_7 міської ради від 29.03.2007р. № 687 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові», ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 передано у спільну власність земельну ділянку площею 848 кв.м. (0,0848 га.) по вул. Моршинська, 9-а у м. Львові.

Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.05.2013р. ОСОБА_1 належить на праві власності 43/100 частини квартири АДРЕСА_1.

На плані земельної ділянки від 12.12.1998р. відзначено місцезнаходження будинків №№ 7, 9 та 9а по вул. Моршинській у м. Львові.

Прокурором Франківського району м. Львова 19.09.2008р. опротестовано ухвалу ОСОБА_7 міської ради від 29.03.2007р. № 687 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові» в частині передачі у власність гр. ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 земельної ділянки площею 848 кв.м. (0,0848 га.) по вул. Моршинська, 9-а у м. Львові з підстав не підписання акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки без вказання дати його складення інженером геодезистом ОСОБА_9, підроблення підпису на вказаному акті гр. ОСОБА_10, та передачі у власність проїзду землі загального користування, що не може передаватися у приватну власність згідно вимог ч. 3 ст. 83 Земельного кодексу України.

Ухвалою ОСОБА_7 міської ради від 06.11.2008р. № 2189 «Про розгляд протесту прокурора Франківського району м. Львова від 12.09.2008 № 136 зн-08», протест прокурора задоволено та відмінено п. 22 додатку до ухвали ОСОБА_7 міської ради від 29.03.2007р. № 687 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові».

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2011р. по справі № 2-65/11, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013р. визнано протиправною та скасовано ухвалу ОСОБА_7 міської ради від 06.11.2008р. № 2189 «Про розгляд протесту прокурора Франківського району м. Львова від 12.09.2008 № 136 зн-08».

Не погоджуючись із вказаних рішенням суду, прокурор Франківського району м. Львова оскаржив його у апеляційному порядку, за наслідками розгляду якого ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2013 року, постанову Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2011 року залишено без змін.

Вподальшому, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування п.22 додатку №2 до Ухвали ОСОБА_7 міської ради від 29.03.2007 року №687 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові».

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22.07.2015 року, що залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10.12.2015 року, його позовні вимоги задоволено, визнано незаконним та скасовано п.22 додатку №2 до Ухвали ЛМР від 29.03.2007 року №687».

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відтак, покликання відповідачів на рішення судів, як на підставу своїх заперечень, спростовуються ухвалами судів вищих інстанцій про скасування таких рішень.

Вищевказаним судовим рішенням визнано незаконним та скасовано рішення ОСОБА_7 міської ради, на підставі якого відповідачам було видано оскаржуваний у справі державний акт.

Відтак, визнання незаконним та скасування п. 22 додатку № 2 до Ухвали ОСОБА_7 міської ради від 29.03.2007 року № 687 « Про передачу громадянам у власність, спільну власність на оренду земельних ділянок у м. Львові», надає підстави для визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,0848 га за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9 а від 15.02.2008 року серії ЯД № 461417, як похідного документа.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий державний акт.

Відповідно до статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена судом в постанові від 4 червня 2014 року (справа № 6 - 46 цс 14), відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України , державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності і видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то доводи позивача про наявність підстав для визнання в силу ст.155 ЗК України виданого на підставі п.22 додатку №2 до Ухвали ОСОБА_7 міської ради від 29.03.2007 року № 687 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові» на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0848 га за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9а від 15 лютого 2008 року серії ЯД № 46417, недійсним, обґрунтовуються письмовими доказами та рішеннями судів, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення.

Крім того, судом встановлено, що Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.05.2013р. ОСОБА_1 належить на праві власності 43/100 частини квартири № 2 на вул. Моршинська, 7 у м. Львові.

На плані земельної ділянки від 12.12.1998р. відзначено місцезнаходження будинків №№ 7, 9 та 9а на вул. Моршинській у м. Львові.

Вхід до під»їзду №7 по вул.. Моршинській у м. Львові, в якому позивач проживає зі сторони будинку №9, передбачений планом присадибної ділянки №7 по вул.. Моршинській у м. Львові від 10.05.1947 року, а також поверховим планом будинку №7 станом на 1974 та 1980 роки. Наявність заїзду для будинків №№7,9 та 9а, передбачається також державним актом на право приватної власності на землю, виданим 30.03.1998 року на земельну ділянку за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9, актом встановлення та узгодження меж від 23.04.1998 року.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно акту ЛКП «Затишне» від 06.08.2010 року№135/1, комісія за заявою ОСОБА_11 провела обстеження та встановила, що брама, яка знаходиться між будинком №7 та будинком №9 по вул.. Моршинській була закрита, а також викопана яма під бетонним фундаментом огорожі будинку №9 на вул.. Моршинська, 9, яка межує із будинком №9а.

Відповідно до листа Державного комітету України із земельних ресурсів від 07.07.2008 року №14-11-13/7272, та рішення ЛМР від 20.03.1953 року № 335, площа земельної ділянки на вул.. Моршинська,9 у м. Львові складає 1466 кв.м. Земельна ділянка в процесі розподілу нерухомого майна розподілена на два окремі будинковолодіння.

Відповідно до листа ЛКП «Затишне» від 16.07.2015 року №793, ОСОБА_1, що зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, у жовтні листопаді 2007 року влаштував систему водовідведення біля підпірної стіни будинку. Станом на 14.07.2015 року ЛКП не має доступу до експлуатації та ремонту даного будинку зі сторони будинку №9 та №9а по вул.. Моршинській у м. Львові, оскільки хвіртка та ворота закриті на ключ мешканцями будинку №9а.

За змістом ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель, які не можуть передаватися у приватну власність належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, тощо).

Судом встановлено, що ділянка, на якій відповідачі встановили ворота, є ділянкою, яка належить до комунальної власності.

Відповідно до вимог ст. 96 Земельного Кодексу України, землекористувач зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ст..103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов"язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України , держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позову докази, суд приходить до висновку, що відповідачі самовільно встановили ворота на початку проїзду за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9а зі сторони вул.. Моршинської між будинками №7 та №9 по вул.. Моршинській у м. Львові, чим створили перешкоди для позивача у користуванні його власністю, під"їздом до будинку №7 по вул.. Моршинська, 7 у м. Львові.

За таких обставин , суд приходить до переконання, що уточнені позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю позивача є обґрунтовані та підлягають задоволенню,оскільки дії відповідачів спрямовані на порушення його прав, щодо можливості на свій розсуд користуватись і розпоряджатись належним майном на власний розсуд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 169, 208-210, 212- 215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Уточнені позовні вимоги задовільнити.

Визнати незаконним та скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0848 га. за адресою: м. Львів, вул.. Моршинська, 9а від 15 лютого 2008 року серії ЯД № 46417, що виданий ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3.

Зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні спільним проїздом та демонтувати браму (металеві ворота) на початку проїзду, що по вул.. Моршинській, 9а у м. Львів, встановлену зі сторони вул.. Моршинської між будинками № 7 та № 9 на вул.. Моршинській у м. Львові.

Стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати з розгляду даної справи в розмірі 45 ( сорок пять ) грн. 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів після його проголошення, відповідачами з часу отримання його копії, через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь