Провадження №22-ц/772/3211/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бар'як А. С.
Доповідач :Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Вінниця

№127/23813/17

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року (головуючий суддя Бар'як А.С.), постановлену у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, дата складання повного тексту ухвали 17 листопада 2017 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

встановила:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Посилалися на те, що 30 грудня 2014 року вони позичили ОСОБА_4 гроші в валюті США в сумі 6700 доларів США.

Угода про позику була засвідчена розпискою, яку власноруч написав та підписав ОСОБА_4

Позичальник зобов'язався повернути борг в сумі 6700 доларів США до 31 грудня 2015 року. Згодом сторони домовилися продовжити строк дії договору позики ще на 1 рік, до 31 грудня 2016 року.

За користування позикою відповідач зобов'язався сплачувати 3% щомісячно по 200 доларів США, починаючи з січня 2015 року.

Станом на дату складання позову (01 листопада 2017 року) позику не повернуто.

В зв'язку із цим позивачі вимушені звернутися до суду із даним позовом.

Позивачі просили стягнути з ОСОБА_4 на їх користь борг за договором позики в сумі 7867,50 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти складає суму 211 242,38 грн. та судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики (а.с. 21).

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять ухвалу Вінницького міського суду від 17 листопада 2017 року скасувати та спрямувати справу на судовий розгляд з відкриттям провадження по справі з процесуальною заміною відповідача по справі на ОСОБА_5 Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явилася, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, тому тому відповідно до вимог ст. 128, ч. 2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у її відсутність.

15 грудня 2017 року набирала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України (діюча редакція) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що ним встановлено те, що відповідно до актового запису виконавчого комітету Новоміської сільської ради № 19 від 16 червня 2017 року зазначений позивачами відповідач у справі ОСОБА_4 помер, в зв'язку із чим, керуючись п. 5 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (в редакції, що діяла на час подання позовної заяви), дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши такі обставини та правильно застосувавши норми процесуального права, прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Посилання апелянтів на неправильне застосування норм процесуального права при вирішені питання про відкриття провадження у справі, є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам закону та матеріалам справи.

Так, частиною 1 статті 2 ЦПК України (діюча редакція) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення до суду із позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 5 частини 2 статті 122 ЦПК України (в редакції, що діла на дату подання позовної заяви) визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо після смерті фізичної особи, а також у зв'язку з припиненням юридичної особи, які є однією із сторін у справі, спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Аналогічна норма міститься і у п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України (діючої редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року), відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Як убачається із матеріалів справи, зокрема із відповіді Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 14 листопада 2017 року № 02-13/137 на запит суду, ОСОБА_4 помер, про що Новомосковською сільською радою складено відповідний актовий запис № 19 від 16 червня 2017 року (а.с. 19).

Обґрунтовуючи, апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував п.5 ч.2 ст.122 ЦПК України , оскільки правовідносини, які виникли на підставі договору позики, допускають правонаступництво, а тому суд повинен був залучити до участі у справі правонаступників відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно до ст. 37 ЦПК України (у редакції, чинній на момент пред'явлення позову) у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до моменту пред'явлення позову, відтак немає підстав для застосування ст. 37 ЦПК України, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для відкриття провадження по справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачі не позбавлені права на захист своїх майнових прав та інтересів, оскільки мають право пред'явити вимоги до спадкоємців померлого боржника в порядку, визначеному ст. 1281 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до незгоди з правильною та законною ухвалою суду та її суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими.

Таким чином, постановлена судом ухвала повністю відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2, 4, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Залишити ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: