Справа № 456/3092/17
Провадження № 2-о/456/133/2017
РІШЕННЯ

іменем України

11 грудня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Стрийська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1, звернулась в суд із заявою та просить встановити факт належності її чоловікові - ОСОБА_2, померлому 24.07.2017 року у м. Моршин, Львівської області, свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке було видане 28.05.1996 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації..

В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що 24.07.2017 р. помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 67,4 кв.м.. У встановлений законом, шестимісячний строк, вона звернулась до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус оглянула представлені документи і виявила, що у свідоцтві про право власності допущена помилка. А саме ОСОБА_2 записаний як «Амодьович, хоча справжнє по батькові є «Анодьович», що стверджується його свідоцтвом про смерть та іншими документами. Саме тому, вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа.

В судовому засідання заявник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги та просить їх задовольнити, покликаючись на мотиви наведені в заяві.

Представник заінтересованої особи Стрийської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявилась, однак подали до суду заяву в якій просять розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечують.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні посвідчили, що їм достеменно відомо, що ОСОБА_2, який помер 24.07.2017 р. був чоловіком заявниці. По батькові він був «Анодьович».

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з свідоцтва про смерть І-СГ №472643, виданого виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області від 24.07.2017 року, що такий документ виданий на імя ОСОБА_2, який помер 24 липня 2017 року у віці 59 років, про що складено відповідний актовий запис №40. Даний факт також знаходить своє відображення в свідоцтві про народження ОСОБА_4 серії ІІІ-СГ №415358 та свідоцтві про шлюб, серії І-СГ №427808. Як вбачається із вищевказаних документів по батькові ОСОБА_2 вказано «Анодьович».

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 23.05.1996 р., вбачається що співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 67,4 кв.м. (копії якої знаходяться в матеріалах справи) є ОСОБА_2 «Амодьович».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як розяснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні, дослідженими обставинами справи встановлено, що по батькові чоловіка заявниці - «Анодьович». У правовстановлюючому документі, а саме свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке було видане 28.05.1996 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, помилково зазначено його по батькові «Амодьович» замість «Анодьович».

Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки дає їй право на оформлення спадщини в нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка.

Таким чином, факт належності правовстановлюючого документу чоловікові заявника підтверджується її поясненнями, наведеними в заяві, показами свідків, а також зібраними і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, тому, за наведених обставин, заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлому 24.07.2017 року у м. Моршин, Львівської області, свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке було видане 28.05.1996 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_5