Провадження № 22-ц/790/6928/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів колегії - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року у справі № 2011/17705/12 (суддя Шишкін О.В.) за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення та гарячої води,-

В С Т А Н О В И В:

Представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі № 2011/17705/12.

В обґрунтування заяви зазначило, що 18 березня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по справі за позовною заявою КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання послуг з опалення та гарячої води.

В установлений законом строк КП «Харківські теплові мережі» не мало можливості пред'явити виконавчі листи до виконання з поважних причин. 28 січня 2016 року КП «Харківські теплові мережі» зверталося до суду із заявою про видачу виконавчих листів по справі № 2011/17705/12, але виконавчі листи було отримано лише 25 травня 2017 року, про що свідчить відмітка про отримання виконавчих листів у справі та у самих виконавчих документах.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа по рішенню Дзержинського районного суду міста Харкова від 18 березня 2013 року у цивільній справі № 2011/17705/12, провадження № 2/638/2549/13 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення та гарячої води за період з 30 вересня 2009 року по 30 вересня 2012 року, у сумі 6093 грн. 80 коп., починаючи з моменту набрання ухвалою законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви КП «ХТМ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що з заявою про видачу виконавчих листів заявник звернувся за межами трьох років після набрання рішенням суду законної сили, у зв'язку з чим відсутні підстави для поновлення строку відповідно до вимог ст. 371 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що КП «Харківські теплові мережі» отримано виконавчі листи після закінчення строку для пред'явлення їх для виконання, а тому такий строк було поновлено.

Проте з таким висновком суду судова колегія погодитися не може, оскільки судом першої інстанції при вирішенні вказаного питання не в повному обсязі було з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 5 ст.124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України, в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦПК України, в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ст.ст. 5, 10, 11 ЦПК України, в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогами і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, в тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Матеріалами справи та судом встановлено, що у листопаді 2012 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2013 року, яке набрало законної сили 09 квітня 2013 року, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі задоволено частково». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з опалення та гарячої води за період з 30 вересня 2009 року по 30 вересня 2012 року у сумі 6093 грн. 80 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 червня 2003 року по 30 вересня 2009 року відмовлено.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV, виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Строки, зазначені у частині першій цієї статті встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Матеріали справи не містять відомостей (доказів), що протягом року після набрання рішенням суду законної сили КП «Харківські теплові мережі» зверталось до суду з заявою про видачу виконавчих листі. З заявою про видачу виконавчих листі позивач звернувся лише 29 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 «Про виконавче провадження» N 606-XIV, стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК України, в редакції до 15 грудня 2017 року, підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Поважними є причини, пов'язані саме з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дії.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення даного строку, КП «Харківські теплові мережі» як на поважність причин пропуску посилався на те, що 28 січня 2016 року стягувач звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів, які було отримано лише 25 травня 2017 року. Інших підстав для поновлення строку підприємством не заявлялось.

Заявником не наведено та не підтверджено належними доказами обставини, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості стягувачу звернутись до суду із заявою про отримання виконавчого документа у визначений законом строк та отримати виконавчий документ. Доказів підтверджуючих, що після набрання рішенням суду законної сили стягувач протягом року звертався до суду з заявою про видачу виконавчих листів, матеріали справи не містять.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, а також доводи, якими КП «Харківські теплові мережі обґрунтовувало заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року не може бути визнана законною, обґрунтованою й такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд вважає за необхідне скасувати цю ухвалу районного суду, відмовивши в задоволенні заяви КП «Харківські теплові мережі».

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року скасувати, постановити нову.

У задоволені заяви Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 320 грн.

Повне судове рішення буде складено 26 грудня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді:

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2017 року.