Провадження №22-ц/772/2869/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач :Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 рокуСправа № 130/2789/13-цм. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

судді доповідача Берегового О. Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2014 року ухвалене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепеля К.А., у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

встановила:

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 30 жовтня 2007 р. між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір № СМ-SMEB00/151/2007 про надання кредиту на придбання нерухомого майна, по якому позичальник отримав 40600 доларів США строком до 27 жовтня 2017 р., сплачуючи банку за вказаний період фіксований відсоток за користування кредитом в розмірі 4,4% річних. Сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору.

Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-SMEB00/151/2007.

Додатковим договором від 22 жовтня 2009 р. між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем ОСОБА_3 було внесено зміни до вищезазначеного кредитного договору, а саме: графік платежів викладено в новій редакції в додатку №1, встановлено порядок нарахування процентів та повернення кредиту і сплати процентів позичальником.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором виникла прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів в сумі 31824,09 доларів США, що еквівалентно 254369,95 грн., заборгованість по пені 116157,93 доларів США, що еквівалентно 928450,33 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2014 року позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.НОМЕР_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1, непрацюючого та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ід.НОМЕР_2, громадянки України, непрацюючої, мешканки АДРЕСА_1 - на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (вул. Фізкультури, 28д, м. Київ, 04210) кредитну заборгованість у сумі 1182820,28 (один мільйон сто вісімдесят дві тисячі вісімсот двадцять) грн. 28 коп., а також 3441 (три тисячі сорок чотири) грн. судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про його перегляд, яка ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 жовтня 2017 року залишено без задоволення.

Вважаючи, що заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права ОСОБА_2 оскаржила його в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками повністю з огляду на наступне.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції частково не відповідає цим вимогам.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30 жовтня 2007 р. між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір № СМ-SMEB00/151/2007 про надання кредиту на придбання нерухомого майна, по якому позичальник отримав 40600 доларів США строком до 27 жовтня 2017 р., сплачуючи банку за вказаний період фіксований відсоток за користування кредитом в розмірі 4,4% річних. Сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору (а.с.5-13).

Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-SMEB00/151/2007.

Додатковим договором від 22 жовтня 2009 р. між ПАТ "ОТП Банк" та відповідачем ОСОБА_3 було внесено зміни до вищезазначеного кредитного договору, а саме: графік платежів викладено в новій редакції в додатку №1, встановлено порядок нарахування процентів та повернення кредиту і сплати процентів позичальником (а.с.14-16).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором виникла прострочена заборгованість, яка згідно розрахунку становила заборгованість по кредиту в сумі 31824,09 доларів США, що еквівалентно 254369,95 грн. та заборгованість по пені в сумі 116157,93 доларів США, що еквівалентно 928450,33 грн. (а.с.41).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, вимоги позивача про стягнення заборгованості є частково обґрунтованими.

Разом з тим, частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З п. 4.1 договору поруки вбачається, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 23 травня 2012 року (справа № 6-33цс12), умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2010 року було стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № СМ-SMEB00/151/2007, задоволено позову заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна". Рішення не набрало законної сили.

Відповідно до п.1.9.1. кредитного договору Банк має право у випадку невиконання Позичальником умов цього договору, вимагати від Позичальника та/або Поручителя дострокового виконання боргових зобов'язань.

За таких обставин, Банк скористався своїм правом звернувшись в 2010 році з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 вересня 2014 року (справа № 6-53цс14), виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Отже, звернувшись до відповідачів з вимогою про дострокове виконання боргових зобов'язань, банк змінив строк виконання основного зобов'язання.

Із даною позовною заявою позивач звернувся до суду лише 11 вересня 2013 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що договір поруки SR-SMEB00/151/2007ЗАТ укладений "ОТП Банк" та ОСОБА_2 припинено.

А відтак в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 слід відмовити.

Що стосується розміру стягуваного боргу з ОСОБА_3 за кредитним договором, слід зазначити наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.41), який не спростовано відповідачем.

Посилання скаржника на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2010 року колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки рішення Апеляційного суду Вінницької області від 24 лютого 2011 року заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2010 року скасоване, та в задоволенні позову "ОТП факторинг Україна" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № СМ-SMEB00/151/2007 є обґрунтованими, відтак суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позову в цій частині.

В поданій апеляційній скарзі, серед іншого, скаржник зазначає про право суду на зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню, якщо вона значно перевищує розмір збитків.

Так, у разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Однак, будь-яких доказів, які б свідчили про наявність підстав для зменшення розміру неустойки матеріали справи не містять.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення їх без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2014 року в частині задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким залишити їх без задоволення.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2017 року.

Суддя-доповідач:

Судді: