Провадження №2-з/760/215/17
у справі №760/7988/17
У Х В А Л А

/про забезпечення позову/

22 червня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ спільного майна подружжя.

20.06.2017 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступні об'єкти майнових прав:

- квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,80 кв.м., у тому числі житловою 28,20 кв.м.;

- легковий автомобіль марки TOYOTA AVALON, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2;

- легковий автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4;

- легковий автомобіль марки TOYOTA CAMRY 3.0, реєстраційний номер НОМЕР_5, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_6;

- легковий автомобіль марки «ЗАЗ LANOS», 2012 року випуску, реєстраційний номер невідомий.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб позивач посилається зокрема на те, що відповідач може відчужити спірне майно, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В зв'язку з цим сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12.05.2017 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та поділ спільного майна подружжя.

Встановлено, що позивачем заявлено вимогу про поділ спільного майна подружжя, в тому числі, щодо вищевказаних об'єктів майнових прав, на які позивач просить накласти арешт.

Таким чином, враховуючи що зазначені об'єкти майнових прав є предметом спору у даній справі, суддя знаходить обґрунтованими доводи про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду.

Отже, вимога про накладення арешту на вказану квартиру є відповідним та співмірним способом забезпечення у даній справі

З огляду на наведені вище обставини, суддя приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити .

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,80 кв.м., у тому числі житловою 28,20 кв.м.;

- легковий автомобіль марки TOYOTA AVALON, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2;

- легковий автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4;

- легковий автомобіль марки TOYOTA CAMRY 3.0, реєстраційний номер НОМЕР_5, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_6;

- легковий автомобіль марки «ЗАЗ LANOS», 2012 року випуску, реєстраційний номер невідомий.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Стягувач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 03141 АДРЕСА_2.

Боржник - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: 03141, АДРЕСА_3.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Не допускається накладення арешту на майно, на яке накладено арешт відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя :