Справа №442/1222/17
Провадження №2/442/928/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.07.2014 шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 було розірвано. За час перебування у шлюбі у них 17.07.2003 народився син ОСОБА_3. Зазначає, що відповідач не надає кошти на утримання їх сина, що ставить її у важке матеріальне становище, оскільки сама вона не має змоги утримувати дитину. За таких обставин просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Сторони в судове засідання не зявилися, подавши заяви про слухання справи у їх відсутності. Позивач позов підтримала у повному обсязі, відповідач погодився сплачувати аліменти у запропонованому розмірі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 народився 17.03.2003 (копія свідоцтва про народження серії 1-СГ № 293732), батьками якого значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Таким чином, в даний час між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітнього сина, а тому суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач зобовязаний та й погоджується їй надавати таку допомогу.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дітину, суд враховує стан здоровя позивача та відповідача - платника аліментів, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обовязків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, саме такий розмір аліментів відповідатиме інтересам їхньої дитини, враховуючи її вік та матеріальні потреби.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 16.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) 640 (шістсот сорок) грн судового збору в доход спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, а особам, які не були присутні при оголошенні рішення, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ю.С. Кучаковський