провадження 4-с/201/4/2017
УХВАЛА

11 квітня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Пухловою О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії державних виконавців, заінтересовані особи Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 липня 2016 року звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державних виконавців стосовно скасування розрахунку заборгованості, вимоги скарги не змінювалися, доповнювалися і уточнювалися. Провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

В судовому засіданні стало питання про розгляд чи закриття провадження в справі через неможливість її розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд вважає можливим закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів витікає, що заявник звернувся до суду в порядку та керуючись нормами ЦПК України, який набрав чинності 1 вересня 2005 року, а також він звернувся до суду саме зі скаргою, а не з адміністративною позовною заявою, як це передбачено нормами КАС України, хоча спірні правовідносини, як зазначає заявник у своїй скарзі, виникли з приводу незаконного, на його думку, рішення (про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду) Жовтневого ВДВС ДМУЮ, в звязку з чим він просить скасувати розрахунок заборгованості за виконавчим провадження, відкритим ще 04 листопада 2009 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-3481/2000 виданого 03 листопада 2000 року, а тому з урахуванням вище викладеного правовідносини між сторонами виникли не під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, який набрав чинності 1 вересня 2005 року.

Пунктом 4 постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, також згідно п. 1 ч. 2 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а тому з урахуванням вище зазначеного та відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України цей спір не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а слід розглядати у порядку передбаченому нормами КАС України.

Згідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз зазначених норми свідчить про те, що до цивільної

юрисдикції відносяться лише спори щодо рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень, які ухвалені цивільними судами за правилами нового ЦПК України, тобто, які ухвалені після 1 вересня 2005 року.

Отже, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів

державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень загальних судів та інших рішень не можуть переглядатися за правилами нового Цивільного процесуального кодексу України. Такі спори відповідно до статті 181 КАС України відносяться до адміністративної юрисдикції.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, а по справам, провадження в яких відкрито закриває провадження, оскільки в даному випадку скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а заявнику слід звернутися до належного суду в порядку передбаченому ст. 181 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, закриття провадження в справі за скаргою заявника з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що право позивача на захист в такому порядку і закриття провадження в справі не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, тому суд вважає можливим провадження по справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 55, 124, 129 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 208-210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії державних виконавців, заінтересовані особи Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості закрити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -