1Справа № 335/185/17 2/335/651/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначила наступне.

Позивач з Відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 15.09.2010 року розірвано, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, рішенням суду від 15.09.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Посилаючись на те, що Відповідач не підтримує родинні відносини з сином, не приймає участі у його вихованні, з дитиною не спілкується, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про його фізичний і духовний розвиток та стан здоров'я, Позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Згідно раніше наданих пояснень позивач позов підтримала.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували у повному обсязі, вважають позов необґрунтованим, суду надали письмові заперечення. Позивач у судовому засіданні пояснив, що між сторонами відсутнє порозуміння, Позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, налаштовувала дитину проти нього.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно раніше наданих суду пояснень, вважає недоцільним позбавлення Відповідача батьківських прав, суду надав відповідний висновок.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 18.12.2007 року (а.с.8).

Матеріалами справи, а саме: актом від 19.10.2016 року, довідкою КЗ „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10", підтверджується, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).

Пунктом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2 навчається в Запорізькій гімназії № 28, також займається в секції плавання СК „Мотор Січ" (а.с. 16-17).

Згідно з характеристикою навчального та спортивного закладів неповнолітній ОСОБА_3 за час навчання зарекомендував себе старанним, працелюбним, уважним, дисциплінованим учнем, доброзичливим, цілеспрямованим, самостійним, відповідальним, який має риси лідера та авторитет серед товаришів. Відповідно до наданих суду характеристик батько неповнолітнього ОСОБА_3 - відповідач ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори та шкільні заходи, не приділяє уваги вихованню дитини, не займається його розвитком.

Згідно довідки КЗ „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10" від 06.10.2016 року, догляд за неповнолітнім ОСОБА_3, який з народження спостерігається у даному закладі, виконують мати та бабуся, при оглядах слідів насилля не було встановлено, батько до медичного закладу щодо стану здоров'я сина не звертався.

Згідно акту від 19.10.2016 року, складеного сусідами та друзями матері неповнолітнього ОСОБА_3, батька дитини поруч сином та його участь у вихованні дитини особи, які засвідчили даний акт, не спостерігали.

Згідно роз'яснень, викладених у п.п. 15.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідачем надано письмові заперечення проти позову, у яких він зазначає, що не ухиляється від виконання обов'язків батька, сплачує аліменти на утримання дитини, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, про що відповідачем надано відповідні довідки (а.с. 63-64), які судом долучено до матеріалів справи, також відповідач має бажання приймати участь у вихованні неповнолітнього сина та у його розвитку, однак позбавлений такої можливості внаслідок відсутності взаєморозуміння з позивачем.

Судом встановлено, що відповідач має стабільний дохід та має позитивну характеристику за місцем роботи, що підтверджується довідкою з місця роботи ПАТ „Запоріжсталь" та виробничою характеристикою ПАТ „Запоріжсталь" (а.с. 65-66). Відповідач має постійне місце проживання згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 16.03.2017 року, за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 4, кв. 236 (а.с. 67).

З метою повного, об'єктивного та всебічного встановлення всіх обставин справ, за клопотанням позивача у судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які судом попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від давання показань. Згідно показів допитаних свідків, судом встановлено, що допитані свідки Відповідача поруч з сином не бачили з 2011 року, та він не приймає участі у вихованні сина, дитиною займається мати. Крім того свідки підтвердили, що обов'язок по сплаті аліментів Відповідачем виконується у повному обсязі. Свідкам не відомо про чинення перешкод позивачем у спілкуванні дитини з батьком. Також показами свідків підтверджено, що сторони у справі не підтримують будь-яких стосунків.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом з метою всебічного дослідження всіх обставин у справі за клопотанням відповідача у судовому засіданні допитані свідки, які судом попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від давання показань, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які показали, що Відповідач має бажання брати участь у вихованні сина, з його боку були вчинені дії щодо спілкування з дитиною, однак Позивач чинить перешкоди у їх спілкуванні, не дозволяє Відповідачу бачитися з сином, забороняла через адміністрацію навчального закладу Відповідачу спілкуватися з дитиною.

Оцінивши покази допитаних у судовому засіданні свідків, суд приходить до висновку про їх суперечність, проте показами свідків як зі сторони Позивача так і Відповідача підтверджується факт того, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні неповнолітнього ОСОБА_3 Однак, на переконання суду, Позивачем не підтверджено, що ці дії Відповідача є умисними, матеріалами справи спростовується свідоме нехтування Відповідача своїми обов'язками відносно дитини.

Крім того, судом встановлено, що Відповідачем виконується обов'язок по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі, встановленому судовим рішенням від 15.09.2010 року, що підтверджується довідками про доходи від 06.02.2017 року (а.с. 46-47).

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 02.02.2017 року за участю батьків дитини складено Висновок про недостатність підстав, передбачених ст. 164 СК України, та недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_3 (а.с. 43).

Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини.

Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства" , кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Так, в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, а Позивачем не надано належних доказів того, що поведінка Відповідача або наслідки його спілкування з дитиною, можуть суперечити інтересам дитини або впливати негативно на його фізичний та духовний розвиток.

Статтею 14 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Як вбачається з висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 02.02.2017 року, малолітній ОСОБА_3 31.01.2017 року на прийомі у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради повідомив, що батька не бачив дев'ять років та не спілкувався з ним. Проте матеріали справи не містять даних про порушення інтересів дитини з боку батька, та у намірах дитини, згідно наданих ним пояснень, не виявлено бажання про позбавлення його батька батьківських прав по відношенню до нього.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що умисне ухилення Відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини Позивачем не доведено. Судом встановлено, що до Відповідача не застосовувалися заходи попередження або впливу, Відповідач прагне належним чином виконувати батьківські обов'язки та повноцінно приймати участь у вихованні сина, тому на переконання суду вимоги про позбавлення Відповідача батьківських прав щодо його сина є передчасними.

Оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи, що матеріали справи не містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування Відповідачем своїми обов'язками відносно дитини, а також, враховуючи позицію неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_3

За викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтвердженими матеріалами справи, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Калюжна