Справа № 266/3819/15-ц
Провадженя№ 2/266/31/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участі секретаря Циганкової М.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 02.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис №9107 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №700002528 від 20.12.2007 року, на підставі якого Приморським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського було відкрито виконавче провадження №48446361 від 13.08.2015 року. Вважає виконавчий напис виданим з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9107, вчинений 02.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 700002528 в сумі 2 513928,08 грн., стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачка в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду лист, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з вказаних в ньому підстав.

Представник позивача ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що сума боргу згідно рішення суду від 10.09.2015 року є меншою, ніж зазначено в виконавчому написі., та не є беззаперечною. Також зауважив, що дата предявлення вимоги підтверджує строк звернення, який було пропущено відповідачем. На підставі викладеного просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що посилання позивача на інструкцію «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» є хибним, оскільки вона скасована в 2012 року. Досудову вимогу банк на адресу відповідача не надсилав. Відповідачем було проведено один платіж за заборгованістю. Визначена нотаріусом сума заборгованості відповідає дійсності. Рішенням суду був встановлений факт наявності заборгованості з встановлення певної її суми, яка була вказана на момент звернення із позовом, справа перебувала в провадженні суду півтора роки. Збільшення суми відбулось оскільки збільшився курс долара США та були нараховані відсотки. Виконавчий напис нотаріуса не містить пені. Напис був предявлений до Приморського ВДВС м. Маріуполь. Всі розбіжності в сумах викликані курсовою різницею долару США до гривні. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис №9107 про стягнення з позивача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №700002528 від 20.12.2007 року в сумі 2 513928,08 грн., на підставі якого Приморським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського було відкрито виконавче провадження №48446361 від 13.08.2015 року (а. с. 4,5).

Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.09.2015 року №266/2727/14-ц було частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700002528 від 20.12.2007 року, стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 841760 грн. 69 коп. (а. с. 70-71).

Сума, зазначена в виконавчому написі №9107 від 02.08.2015 року дорівнює 2 513928,08 грн., що свідчить про те, що сума заборгованості не є безспірною.

Відповідно до ч. 2 ст. 214, ч. 5 ст. 360-4 ЦПК України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду України, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, що була неоднаково застосована.

У своїй постанові від 11.03.2015 р. по справі № 6-141цс14, ухваленій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України Верховний Суд України зазначив, що та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Таким чином, судом констатується, що у даному випадку безспірність заборгованості боржника відсутня, що є однією з підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» на адресу позивача була направлена досудова вимога від 03.06.2016 про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 87 260 доларів 63 центи США, яка була отримана позивачем 15.06.2009 року (а. с. 6, 7).

Відповідно до пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як встановлено судом, за кредитним договором від 20.12.2007 позивач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії зі сплатою щомісячними платежами у погашення кредиту та кінцевим строком повного погашення кредиту 21.12.2014 року. Таким чином, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в цілому - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. ст. 257, 261 ЦК України висловлена Верховним судом України у справах № 6-95цс14 та № 6-127цс14.

Також слід зауважити, що суд не приймає доводи представника відповідача про курсову різницю між стягнутою рішенням суду заборгованістю та сумою в виконавчому написі, оскільки кредит позивачу був наданий в доларах США, а стягнутий в гривнях за курсом НБУ на день ухвалення рішення, яке набрало законної сили.

Як визначено у п.п. 3.3., 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Отже, можна стверджувати, що виконавчий напис вчинений 01.07.2016 у межах трирічного строку давності лише щодо повернення кредиту в цілому, але не стосовно інших кредитних зобовязань - щомісячних платежів з відсотків.

З цих же обставин суд вважає, що обчислення нотаріусом строків вчинення виконавчого напису в порядку ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та згідно ст. 253 ЦК України має здійснюватися із дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім його зобовязань за цивільними правовідносинами, оскільки сама по собі вимоги вказує лише на реалізацію банком права на примусове стягнення боргу, але не на правильність визначення ним такої суми з урахуванням строків давності.

Вчиняючи 02.08.2015 виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку стосовно зобовязань з погашення відсотків минуло більше трьох років.

Зазначене є додатковою підставою для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням строків позовної давності.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Оскільки рішенням позов задовольняється у повному обсязі, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути її судові витрати зі сплати судового збору в сумі 487,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 253, 257, 258, 261 ЦК України, п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 360-4 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 2 серпня 2015 року, реєстровий № 9107, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 700002528 в сумі 2 513928,08 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) відшкодування судових витрат в загальному розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.