Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/464/16-ц Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 46 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.,

з участю секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Вільшанська сільська рада Романівського району Житомирської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, у якому просив з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком № 39 по вул. Зарічній в с. Вільха Романівського району Житомирської області. Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2001 року відповідач як член сім'ї зареєстрована у вищезазначеному будинку, який належить йому на праві приватної власності. Однак з 2015 року вона проживає окремо, але знятися з реєстраційного обліку не бажає. Така поведінка відповідача перешкоджає йому реалізувати право на оформлення субсидії на споживання природного газу.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовом задовольнити. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що посилання суду на вчинення ним насильства у сім'ї є припущенням, яке не ґрунтується на матеріалах справи, зокрема показаннях свідків. Окрім того посилання на те, що ОСОБА_2 є членом його сімї не відповідає дійсності, оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, не вели спільного господарства та не мали спільного бюджету.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 15 червня 2016 року, вбачається, що право власності на житловий будинок №39 по вул. Зарічній в с. Вільха Романівського району Житомирської області 20 січня 2016 року зареєстровано за позивачем (а.с.31).

Сторони не заперечують того факту, що зареєстровані за адресою вищевказаного житлового будинку.

Однак, останнім часом відповідач не проживає за місцем реєстрації.

Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач із відповідачем не вів спільного господарства та не мав спільного бюджету спростовуються висновком правоохоронного органу від 25 серпня 2015 року про результати розгляду заяви громадянки ОСОБА_3, копія якого за клопотанням позивача судом апеляційної інстанції приєднана до матеріалів справи. Так, в ході перевірки звернення правоохоронним органом встановлено, що позивач проживав із відповідачем у цивільному шлюбі впродовж 20 років, але останнім часом між ними склалися неприязні відносини.

Окрім того, правоохоронним органом також встановлено, що відповідач періодично навідується до будинку позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які допитувалися судом першої інстанції, ґрунтуються на переоцінці цих доказів, які оцінені судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами по справі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач набула право користування спірним житловим будинком як член сім'ї позивача, оскільки проживала з останнім як дружина без реєстрації шлюбу. Саме по собі припинення сімейних відносин із позивачем автоматично не позбавило відповідача (бувшого члена сім'ї позивача) права користування спірним житловим будинком. Відповідач не проживає у спірному будинку через конфлікти, тобто з поважних причин та інтересу до будинку не втратила, оскільки періодично навідується до житла.

За таких обставин, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: