АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/740/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а :

27 вересня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04 грудня 2010 року відповідач ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 7200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначає, що банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, щодо зміни кредитного ліміту, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідач ОСОБА_6 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві.

Позивач зазначає у позові, що банк свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_6 кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач ОСОБА_6 не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 31 серпня 2016 року мав заборгованість 12895,20 грн., яка складається: 6628,31 грн. - заборгованість за кредитом, 4576,64 грн. - заборгованість по процентам, 600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 590,25 грн. штраф (процентна складова), які і просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 12895,20 грн. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 14273 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що прийняв всі залежні від нього міри для належного виконання зобовязання, а суть вказаних заходів полягала у витребуванні заробітної плати, яка є єдиним його доходом та засобом розрахунку з банком, але в звязку з тривалим розглядом справи судом щодо стягнення заробітної плати, він не зміг вчасно повернути кредит. Апелянт просить надати йому можливість оплатити заборгованість згідно ст. 604 ЦК України, сплативши борг по домовленості сторін: його та ПАТ КБ «Приватбанк» спочатку основну суму боргу в розмірі 6628,31 грн., а потім всю іншу заборгованість.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який зявився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, посилаючись, що доводи відповідача щодо звільнення його від сплати відсотків, штрафу та неустойки є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, в свою чергу відповідач не заперечував факту існування заборгованості по тілу кредиту.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 04 грудня 2010 року між сторонами було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 7200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписана заява разом Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір.

Звертаючись до суду із даним позовом, банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_6 не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 31 серпня 2016 року мав заборгованість 12895,20 грн., яка складається: 6628,31 грн. - заборгованість за кредитом, 4576,64 грн. - заборгованість по процентам, 600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 590,25 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення відповідача ОСОБА_7 від відповідальності за порушення зобов'язання, передбачених ст. ст. 613, 616, 617 ЦК України, яким враховано, що відповідачем не наведено відсутності його вини в порушенні зобов'язань в порядку, передбаченому ст. 614 ЦК України. Також суд першої інстанції вірно врахував положення ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 607 ЦК зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Згідно зі ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними, що надавались відповідачем в запереченні на позов, та зводять лише до посилання ОСОБА_6 , що він не міг отримати заборгованість по заробітній платі вчасно, оскільки судом тривалий час розглядалась його справа щодо стягнення заробітної плати, тому він просить суд апеляційної інстанції про надання можливості виплачувати борг за згодою сторін з посиланням на ст. 604 ЦК України, щоб виплати спочатку основну суму боргу 6628, 31 грн., а потім весь залишок боргу.

Дані доводи є необґрунтованими та підлягають відхиленню колегією суддів, оскільки питання повернення заборгованості вирішується умовами договору, який укладений між сторонами , та з умовами якого погодився відповідач, оскільки банк вирішує, які суми коштів ним зараховуються в разі заборгованості на рахунки банку.

Також судом першої інстанції дана належна оцінка даним доводам, які не спростовано апелянтом, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують висновків суду щодо задоволення вимог про стягнення заборгованості, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Інших доводів, які б давали підстави для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_6 підлягають стягненню судові витрати на користь держави за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн. , оскільки згідно ухвали від 07.03. 2017 року ОСОБА_6 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення колегією суддів апеляційного суду.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати на користь держави за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :