Справа № 363/4165/16-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/2123/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 18 12.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Відділ опіки та піклування Вишгородської міської ради про розірвання договору про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив розірвати договір про сплату аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, укладений 30.04.2009 року між ним та ОСОБА_2.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 22 січня 2000 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.12.2008 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають двох дочок - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

30.04.2009 року між ним та відповідачем був укладений Договір про сплату аліментів на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Шостаком О.А., яким за взаємною згодою вони встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання наших дітей. Зазначив, що до кінця липня 2013 року він сумлінно виконував свої зобов'язання за аліментним договором. Втім, коли їхня спільна донька ОСОБА_4 в серпні 2013 року почала жити разом з позивачем, припинив сплачувати аліменти відповідачу на утримання доньки. Усі матеріальні витрати для потреб всебічного фізичного та розумового розвитку доньки позивач забезпечує без сторонньої допомоги у повній мірі.

Крім того, інша донька сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 15 березня 2010 року перебуває в Залучанському будинку-інтернаті на повному державному забезпеченні та утриманні.

Оскільки істотно змінилися обставини, якими сторони керувались при укладанні договору і діти не утримуються та не проживають разом з відповідачем, він неодноразово пропонував їй розірвати договір про сплату аліментів на утримання дітей в добровільному порядку, однак відповідач відмовляється, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року позов задоволено. Розірвано договір про сплату аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, укладений 30.04.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Шостаком О.А.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове , яким в позові відмовити у повному обсязі. Зокрема, в обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначила, що суд ухвалив рішення за відсутності відповідача, відхиливши її клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням, тим самим позбавив відповідача можливості надати додаткові пояснення та виступити в дебатах. Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позову. Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, дійшов помилкового висновку про те що відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувалися підписуючи договір про сплату аліментів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2008 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 16-17).

Від шлюбу сторони мають двох доньок - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6-7).

30.04.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений Договір про сплату аліментів на утримання дітей (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Шостаком О.А., яким за взаємною згодою сторони встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання дітей.

Так, відповідно до п. 2 Договору, у зв'язку з тим, що діти постійно проживатимуть зі своєю матір'ю - ОСОБА_2, у відповідності зі ст. ст. 180-182 СК України платник - ОСОБА_3 зобов'язується сплачувати в грошовій формі одержувачу аліменти на утримання дітей, встановлені цим договором. (а.с. 8)

Відповідно до п.13 Договору всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Пункт 14 даного Договору також вказує на те, що за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладання додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір може бути розірвано.

Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку (а.с. 8-10).

Судом першої інстанції встановлено також, що неповнолітня ОСОБА_4 з 20.08.2013 року проживає у квартирі свого батька, ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності. Для дитини створені всі умови для всебічного розвитку, успішного навчання, достатнього відпочинку та належного виховання, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання ( а.с.11-14).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, інша донька сторін з 15 березня 2010 року перебуває в Залучанському будинку-інтернаті на повному державному забезпеченні та утриманні, що підтверджується довідкою від 16.09.2016 року (а.с. 5).

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв'язку зі зміною істотних обставин, які існували на момент укладення договору про сплату аліментів, а саме тим, що неповнолітні діти більше не проживають постійно із матір'ю, договір про сплату аліментів може бути розірвано за рішенням суду, враховуючи, що відповідач відмовляється від розірвання в добровільному порядку.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Договір про сплату аліментів є різновидом цивільно-правових договорів та регулюється сімейним та цивільним законодавством. Даний договір заснований на одному із загальних принципів регулювання сімейних відносин, відображеному у ст. 9 Сімейного кодексу України, якою встановлено положення про те, що регулювання сімейних відносин може відбуватися за домовленістю (договором) між учасниками цих відносин. Зазначений договір спрямований на настання правових наслідків, передбачених нормами сімейного законодавства, - на надання батьками утримання їхній дитині. Крім того, договір між батьками про сплату аліментів на дитину спрямований, насамперед, на добровільне виконання матір'ю чи батьком дитини її аліментного обов'язку.

Як і будь-який цивільно-правовий договір, даний договір для його чинності повинен відповідати загальним вимогам, встановленим ст. 203 Цивільного кодексу України, додержання яких є необхідним для чинності правочину. І так само може бути змінений або розірваний в порядку, передбаченому ст. 651 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вини не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Колегія суддів апеляційного суду не приймає доводи апеляційної скарги щодо тимчасового проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своїм батьком, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються актами обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 18.05.2015р, 14.09.2016р.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

судді: