Справа № 459/3145/17
Провадження № 2/459/1182/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кріля М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Червонограда справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,-

в с т а н о в и в :

Позивачка в листопаді 2017 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 25.01.2003 року. Від подружнього життя у них народилося троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя, подружні відносини між ними припинені з травня 2014 року і з цього часу спільне господарство не ведуть. На підставі наведеного, просить суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Васько», та неповнолітніх дітей залишити проживати разом із нею.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, та просить судовий збір з відповідача не стягувати.

В судове засідання відповідач не зявився, подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.01.2003 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СГ № 147748 від 25.01.2003 року, виданим виконавчим комітетом Гірницької селищної ради Львівської області.

Від подружнього життя у сторін народилася троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-СГ №286321 від 15.07.2003 року, серії 1-СГ №076409 від 06.10.2006 року, серії 1-СГ №278180 від 24.05.2011 року.

Спільне життя в сімї не склалося, в сторін різні погляди на життя, проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують з травня 2014 року та із цього часу не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї не відповідало б інтересам позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сімя розпалась остаточно, шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому суд вважає позовну вимогу про розірвання шлюбу такою, що підлягає до задоволення.

В силу вимог ст. 140 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160, ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

На підставі наведеного вище, беручи до уваги інтереси та потреби неповнолітніх дітей сторін, зумовлені їх розвитком та станом здоров'я, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, слід залишити проживати з позивачкою, тому суд вважає позовну вимогу провизначення місця проживання дітей такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстр. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН - НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстр. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7., с. Межиріччя, вул. Шкільна, 49) зареєстрований 25.01.2003 року Гірницькою селищною радою Львівської області (актовий запис № 01) розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити дошлюбне прізвище «Васько».

Місце проживання дітей сторін: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 визначити за місцем проживання їх матері.

Судовий збір з відповідача не стягувати за клопотанням позивачки.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 20.12.2017 року.

Суддя: М. Д. Кріль