Справа № 163/2859/17
Провадження № 2/163/496/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням зборів колгоспу «Буг» Любомльського району йому була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку в селі Римачі, площею 0,25 га. У 1991 році він побудував на виділеній земельній ділянці житловий будинок, в якому проживає і по даний час. За час безперервного проживання він сплачував і сплачує комунальні послуги. Враховуючи те, що він добросовісно заволодів майном і протягом 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком, просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: вулиця Митників, 16 в селі Римачі Любомльського району Волинської області.

В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просив суд розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що проти задоволення позову не заперечують.

Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось.

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З виписки із протоколу №2 від 20.11.1990 року слідує, що на засіданні зборів уповноважених членів колгоспу «Буг» Любомльського району було прийнято рішення виділити ОСОБА_1 земельну ділянку в розмірі 0,25 га в селі Римачі для будівництва житлового будинку.

В той же час, випискою з погосподарської книги виданої виконкомом Вишнівської сільської ради доводиться та обставина, що вищевказана земельна ділянка знаходиться за адресою: село Римачі, вулиця Митників,16, Любомльського району Волинської області.

Згідно копії технічного паспорта виданого «Бюро оцінки та інвентаризації», замовником технічної інвентаризації нерухомих обєктів, які знаходяться по вулиці Митників, 16 в селі Римачі Любомльського району Волинської області виступає ОСОБА_1.

З вищевказаного техпаспорта вбачається, що житловий будинок і господарські споруди було побудовано в 1991 році.

Згідно довідки виконавчого комітету Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області №724/5 від 03 липня 2017 року, ОСОБА_1 з 2001 року і по даний час проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, що в селі Римачі Любомльського району Волинської області.

Позивачем, 10 листопада 2007 року було укладено з ВАТ «Волиньобленерго» договір на користування електричною енергією для побутових потреб за адресою: вулиця Митників, 16, село Римачі Любомльського району Волинської області.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 жовтня 2017 року, відомості про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за адресою: вулиця Митників, 16, село Римачі Любомльського району Волинської області відсутні, отже останнє не перебуває в приватній власності будь-кого з осіб.

Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відкрито, добросовісно та безперервно користується вищезазначеним нерухомим майном більше 15 років, сплачує комунальні платежі, ніхто ніяких претензій щодо вказаного нерухомого майна не заявляв та на нього не претендував.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідач в своїй заяві позов визнав, що в силу ст. 82 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: вулиця Митників, 16, село Римачі Любомльського району Волинської області, за набувальною давністю згідно з ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

Судові витрати суд вважає за необхідне віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 258, 263, 265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: вулиця Митників, 16, село Римачі Любомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.