Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4382/16-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Терехівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, яке ухвалено 05 жовтня 2016 року суддею Замегою О.В. у м. Бердичеві, дата складання повного тексту рішення 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Терехівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 27 червня 2011 року.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до Бердичівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Житомирській області після смерті матері - ОСОБА_3 померлої 27 червня 2011 року - два місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила вищевказане судове рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вона не брала участі у розгляді даної справи, проте суд вирішив питання про її права та обовязки стосовно спірного спадкового майна, не залучивши її у якості відповідача. Також вказала, що суд безпідставно визнав поважними зазначені позивачем причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні ОСОБА_2 доводи апеляційної інстанції підтримала, з підстав зазначених у ній.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою нотаріуса від 08.07.2016 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 27.06.2011 (а.с. 26, 31).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із поважності причин, які перешкоджали ОСОБА_1 своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини та відсутності порушення прав інших осіб у разі визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Проте, такого висновку суд дійшов при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, які є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Так, відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Разом із тим згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із наданої ОСОБА_2 довідки Терехівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 06 липня 2016 року № 627, ОСОБА_3 дійсно була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але проживала разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 за адресою: вул. Ватутіна, 8, с. Кикишівка, спільно однією сім'єю, вели господарство і мали спільний бюджет із 1999 року до дня смерті 27 червня 2011 року (а. с. 60).

ОСОБА_2 подала до Бердичівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла 27 червня 2011 року. Зазначила, що дочкою і спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 була ОСОБА_4 - мати ОСОБА_2, яка померла 24 вересня 2015 року, спадкоємцем якої є заявник ОСОБА_2 (а. с. 59).

Таким чином, позивачем не зазначено, а судом не встановлено всіх спадкоємців померлої ОСОБА_3, не залучено ОСОБА_2 до участі у справі як відповідача та оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права та обов'язки.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Прийняття судом рішення про права та обовязки ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі, є порушенням норм процесуального права, яке є обовязковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення колегією суддів нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 606,32 грн. понесених останньою судових витрат за подання апеляційної скарги та 661,44 грн. - за подання касаційної скарги, а всього 1267,76 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2016 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1267,76 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді: