Справа № 577/4870/17
Провадження № 2/577/1795/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2017 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,
за участі секретаря Цуканової О.В.,
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та процентів в розмірі 14 396 грн 00 коп, -
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та прохає стягнути з відповідача на її користь кошти за борговою розпискою від 11 вересня 2015 року в розмірі 7 396 грн 00 коп, яка складається з основного боргу в розмірі 5 296 грн 00 коп і процентів за користування коштами в розмірі 2 100 грн 00 коп, та кошти за борговою розпискою від 6 жовтня 2017 року у розмірі 7 000 грн 00 коп, а також понесені нею судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 вересня 2015 року вона надала кошти ОСОБА_4 в розмірі 200 доларів США, про що відповідач власноруч написала їй розписку із зобов»язанням повернути борг в строк до 10 січня 2016 року разом з процентами за користування її коштами в розмірі 2 100 грн 00 коп. Однак у вказаний у розписці строк відповідач кошти не повернула. Станом на 21 листопада 2017 року сума боргу в розмірі 200 доларів США у перерахунку на національну валюту України становила 5 296 грн 00 коп. За розпискою від 11 вересня 2015 року загальна сума боргу ОСОБА_4 станом на 21 листопада 2017 року становить 7 396 грн 00 коп. Крім того, 6 вересня 2017 року вона знову надала ОСОБА_4 у борг кошти в розмірі 7 000 грн 00 коп на строк до 6 жовтня 2017 року. Про отримання коштів 6 жовтня 2017 року ОСОБА_4 власноручно написала їй розписку. Однак 6 жовтня 2017 року ОСОБА_4 не повернула їй кошти. Тому вона змушена звернуся до суду із вищевказаним позовом.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_1 (а.с. 28) та представник за дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 (а.с. 9-11) позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохають їх задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася, в той час як вона належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 18-20), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики та ОСОБА_4 отримала у борг від ОСОБА_3 кошти в розмірі 200 доларів США на строк до 10 січня 2016 року. У вказаний строк ОСОБА_4 брала на себе зобов»язання повернути отримані у борг кошти, а також проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2 100 грн 00 коп, що підтверджується наданою позивачем розпискою від 11 вересня 2015 року (а.с. 3, 29).
Крім того, 6 вересня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_4 отримала у борг від ОСОБА_3 кошти в розмірі 7 000 грн 00 коп на строк до 6 жовтня 2017 року, що підтверджується наданою позивачем розпискою від 6 вересня 2017 року (а.с. 4, 30).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частинами 1-3 ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов»язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов»язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов»язку.
Оригінали розписок від 11 вересня 2015 року та 6 вересня 2017 року про отримання ОСОБА_4 у борг коштів були надані суду представником позивача ОСОБА_3. В.О.
За договором позики від 11 вересня 2015 року строк повернення ОСОБА_4 коштів був встановлений 10 січня 2016 року (а.с. 3, 29), а за договором позики від 6 вересня 2017 року до 6 вересня 2017 року (а.с.4, 30).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не виконала своїх зобов»язань за договором позики від 11 вересня 2015 року за договором позики від 6 вересня 2017 року перед ОСОБА_3 та на час розгляду справи сума коштів, яка не повернута відповідачем становить 200 доларів США та 7 000 грн 00 коп.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов»язання (неналежне виконання).
Правові наслідки порушення зобов»язання передбачені ст. 611 ЦК України, в якій зазначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
До того ж, у відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Разом із тим ч. 2 ст. 553 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов»язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов»язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України.
Згідно з ч. 3 ст. 553 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).
Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов»язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов»язання і його виконання є національна валюта України - гривня.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-79 цс 14 незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов»язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов»язання і його виконання є національна валюта України - гривня.
Позивач прохає стягнути з відповідача кошти за договором позики від 11 вересня 2015 року в гривнях України, виходячи з курсу долару США до гривні України, встановленого Національним банком України, на час його звернення з позовом до суду - станом на 21 листопада 2017 року із розрахунку, що 1 долар США дорівнював 26 грн 48 коп.
За офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України станом на 21 листопада 2017 року 100 доларів США дорівнювало 2647,7080 гривень України
Таким чином 200 доларів США у перерахунку на національну валюту України із розрахунку, що 100 доларів США дорівнювало 2647,7080 гривень України, становить 5 296 грн 00 коп (200 дол США х 26, 48 грн України).
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 11 вересня 2015 року борг в розмірі 5 296 грн 00 коп та проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2 100 грн 00 коп, всього 7 396 грн 00 коп, а також стягнути за договором позики від 6 вересня 2017 року борг в розмірі 7 000 грн 00 коп, всього 14 396 грн 00 коп.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 640 грн 00 коп (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 192, 525, 526, 536, 545, 553, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 77-81, 259, 263-265, 273, 280 -284, 353, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4, яка народилася 12 лютого 1977 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Куйдовка), буд. 32, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, яка народилася 17 вересня 1952 року, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, борг за договором позики від 11 вересня 2015 року в розмірі 7 396 грн 00 коп (сім тисяч триста дев»яносто шість грн 00 коп) та борг за договором позики від 6 вересня 2017 року в розмірі 7000 грн 00 коп (сім тисяч 00 коп), а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 640 грн 00 коп, всього 15 036 грн 00 коп (п»ятнадцять тисяч тридцять шість грн 00 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення,
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ярмак О. М.