Справа № 2 4290/10
Провадження № 4-с/522/177/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Приморський районний суду м. Одеси у складі:

головуючого-судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.,

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2017 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 При цьому, заявник просить :

-визнати рішення субєкта оскарження щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 51864965 від 18.04.2017 р. неправомірним;

-скасувати постанову субєкта оскарження про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 51864965 від 18.04.2017 р.;

-зобовязати субєкта оскарження поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4290/10 від 17.02.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість у сумі 67530,98 грн.

Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 просила розглянути скаргу за відсутності представника цього банку та задовольнити скаргу, про що продала адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи.

Субєкт оскарження - державний виконавець Міхнович М.О. не повідомив суду причину своєї неявки.

Надіслані судом судові повістки боржнику ОСОБА_3 були повернуті судові з помітками пошти про те, що він помер.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

18 квітня 2017 року державним виконавцем ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 винесено постанову ВП № 51864965 про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до якої виконавчий лист № 2-4290/10, виданий 17.02.2011 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості у розмірі 67530,98 грн., повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у звязку з тим, що в результаті вжитих заходів коштів, майна та будь-яких доходів належних боржнику, на які можливо звернути стягнення згідно з чинним законодавством, на момент перевірки не виявлено.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад : верховенства права, обовязковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та обєктивності.

За приписами ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян, юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відповідно до п/п. 1.5 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» під час здійсненні виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право :

-проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»;

-з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

-накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

-накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, а рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати ками, приміщення і місця зберігання грошей;

-звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або іншої особі, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

-викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні та, у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

-залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна субєктів оціночної діяльності субєктів господарювання;

-накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

-у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням бо погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів;

-отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

-здійснювати інші повноваження, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Крім того, державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом розумного строку для належного проведення примусових дій для виконання рішення суду який починає відраховуватися з дня винесення постави про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо пошуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заявник вказує, що у даному випадку субєкт оскарження не вживав дій щодо примусового виконання рішення, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника, та незаконно закінчив виконавче провадження, а субєкт оскарження не спростував ці доводи заявника.

Вирішуючи дану справу, суд враховує, що за практикою Європейського суду прав людини у рішення «Шмалько проти України» зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою частиною права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішенням, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна складова частина судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право на справедливий суд, однак дане право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду однієї із сторін. Тлумачення ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Із рішення Європейського суду з прав людини в справі «Мушта проти України» випливає, що процесуальні обмеження не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Також суд бере до уваги, що заявник лише 29.05.2017 року отримав винесену субєктом оскарження постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 51864965 від 18.04.2017 р., а 06.06.2017 р. поштою надіслав дану скаргу на адресу суду, отже заявник не пропустив строк звернення до суду з цією скаргою.

На підстави викладеного і керуючись ст.ст. 450 452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1».

Визнати дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 18.04.2017 року у виконавчому провадженні № 51864965 неправомірними.

Скасувати винесену державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 постанову ВП № 51864965 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 18.04.2017 року.

Зобовязати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4290/10 від 17.02.2011 р., виданого 17.02.2011 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» грошових коштів у сумі 67530,98 грн.

Стягнути з Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко