Справа №173/1955/17
Провадження №2/173/1049/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності , -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2017 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності до відповідача ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: КП «Верхньодніпровське БТІ»,

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21 грудня 2017 року на 09-30 годину.

Справа розглядалась без участі сторін та представника третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності на садибний житловий будинок з господарськими спорудами № 2 по Першому провулку Горького в м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 14 листопада 1990 року вона отримала в дар житловий будинок літера А-1, на підставі договору дарування, посвідченого 14 листопада 1990 р оку р № 2-2881 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою.

Старий будинок вона зруйнувала та отримала рішення ОСОБА_2 міської ради про будівництво на своїх присадибних ділянках № 24 від 24 лютого 2005 року. Проект забудови земельної ділянки та збудувала новий будинок літ. Д-1.

08 лютого 2005 року вона отримала акт державної технічної комісії по прийманню в експлуатацію індивідуального житлового будинку, господарських та побутових споруд.

В жовтні 2017 року з'явився покупець на належний їй житловий будинок. Але звернувшись до нотаріуса, їй повідомили, що вчинити правочин відносно нерухомого майна можливо лише після отримання права власності та реєстрації речового права, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач - представник ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Будь яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог суду не надав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, представник КП «Верхньодніпровське БТІ», в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про слухання справи у її відсутність.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1А,. на підставі договору дарування від 14 листопада 1990 року посвідченого Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою реєстровий номер 2-2881 виникло право власності на житловий будинок літера А-1 з господарськими будівлями та спорудами.

Старий будинок позивач зруйнувала та отримала рішення ОСОБА_2 міської ради про будівництво на своїх присадибних ділянках № 24 від 24 лютого 2005 року. Проект забудови земельної ділянки та збудувала новий будинок літ. Д-1.

Відповідно до акту державної технічної комісії по прийманню в експлуатацію індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд № 14 від 08 лютого 2005 року пред'явлений до здачі будинок ОСОБА_1, в м. Верхівцеве по Першому провулку Горького, 2 прийняти в експлуатацію.

Таким чином судом встановлено, що позивачкою побудований новий будинок, який прийнятий в експлуатацію. Проте позивач не оформила правоустановлючий документ на новзведений будинок, не зареєструвавши своє право власності на нього.

Крім того судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Дніпропетровської області від 24 лютого 2005 року № 24 позивачу надався дозвіл на прибудову сіней, в той час, як позивач побудувала новий будинок. Тобто здійснила самочинне будівництво.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втрачається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Разом з тим, у відповідності до п. 9 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органу державного архітектурно-будівельного контролю були наданні повноваження до 31.12.2015 року приймати в експлуатацію об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт

Враховуючи, що позивач збудувала будинок з відступами від наданого їй дозволу, зведений нею будинок вважається самочинним будівництвом

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки.

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що проведене позивачем самочинне будівництво на земельній ділянці, яка перебуває у фактичному користуванні позивачки. Та перейшла до позивачка разом з придбанням (отриманням в дар) нею житлового будинку.

Так як відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності. Право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах. Встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.02р. визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Враховуючи, що самочинно збудований позивачем будинок відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам та не порушує права інших осіб, що підтверджується актом вводу новозведеного позивачкою будинку в експлуатацію суд вважає за можливе задовольнити позов, визнавши за позивачем право власності на самочинно збудований будинок.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою Перший провулок Горького, 2 м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, право власності на самочинно збудований будинок загальною площею 35.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0.781 га., по фактичному користуванню за адресою: Дніпропетровська область Верхньодніпровський район, м. Верхівцево Перший провулок Горького буд. 2

Витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2017 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстровано 21 .12.2017

Оприлюднено 29.12.2017

Дата набрання законної сили 22.01.2018