АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3948/17 Справа № 204/2693/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських майнових прав та стягнення сум,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19.01.2016 року в картинній галереї «Телега», за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Короленка, 15, господарську діяльність в якому здійснює відповідач, представником позивача зафіксовано факти відтворення (виготовлення) та публічного показу контрафактного примірнику твору картини під назвою «Моцарт» (надалі контрафактний примірник твору), що є видозміненою репродукцією на якій незаконно (без дозволу) відтворено один з творів образотворчого мистецтва позивача під назвою «Моцарт». Факт публічного показу зазначеного товару підтверджується відеозаписом. Додатково факт публічного показу вказаного твору підтверджується актом фіксації факту публічного показу контрафактного примірнику твору, на якій відтворено твір образотворчого мистецтва авторства ОСОБА_3 №3/19.01.16 від 19.01.2016 року. У 2010 році позивач своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «Моцарт», що підтверджується підписом позивача у лівому нижньому куті, рік створення зазначений у нижньому правому куті. Додатково права позивача на зазначений твір підтверджуються свідоцтвом №54870 від 20.05.2014 року та рішенням до нього. Авторство позивача підтверджується її підписом на оригінальних примірниках творів, а саме у нижньому лівому куті кожної з робіт зазначено: "Е. Gapchnska". Відповідач порушив права позивача шляхом відтворення (виготовлення) та публічного показу без дозволу позивача контрафактного примірнику твору (піратство), а саме розмістив зазначену картину в приміщенні на стіні галереї «Телега» таким чином, що відвідувачі мали змогу ознайомлюватись з даним спірним контрафактним примірником твору, що є порушенням вимог діючого законодавства. Оскільки відповідачем було здійснено відтворення (виготовлення) та публічний показ контрафактного примірнику твору з обєктом інтелектуальної власності, права на який належать позивачу, достатнім буде стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожний факт (вид) порушення та обєкт інтелектуальної власності. Враховуючи вищевикладене, остаточна компенсація в грошовому еквіваленті буде складати наступну суму: 1 (неправомірно використаний обєкт інтелектуальної власності) х 2 (види (факти) порушення прав позивача з боку відповідача) х 10 (мінімальна сума компенсації в м.з.п.) х 1450,000 грн. (розмір однієї мінімальної заробітної плати) = 29000,00 грн. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила захистити її авторські права, порушені шляхом відтворення (виготовлення) контрафактного примірнику твору (картини) відповідачем, в якому без дозволу втілено твір образотворчого мистецтва ОСОБА_3, а саме за фактом відтворення (виготовлення) контрафактного примірнику твору (картини), в якому було використано твір позивача під назвою «Моцарт» від 2010 року та стягнути з відповідача на користь позивача суму компенсації в розмірі 14500,00 грн.; захистити авторські права позивача, порушені шляхом публічного показу контрафактного примірнику твору (картини) відповідачем, в якому без дозволу втілено твір образотворчого мистецтва ОСОБА_3, а саме за фактом публічного показу 19.01.2016 року контрафактного примірнику твору (картини), в якому було використано твір позивача під назвою ОСОБА_4» від 2010 року та стягнути з відповідача на користь позивача суму компенсації в розмірі 14500,00 грн., а всього стягнути з відповідача на користь позивача суму компенсації в розмірі 29000,00 грн. (а.с. 30-34).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено, вирішено захистити авторські права ОСОБА_3, порушені шляхом відтворення (виготовлення) контрафактного примірнику твору (картини) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, в якому без дозволу втілено твір образотворчого мистецтва ОСОБА_3, а саме за фактом відтворення (виготовлення) контрафактного примірнику твору (картини), в якому було використано твір ОСОБА_3 під назвою «Моцарт» від 2010 року; захистити авторські права ОСОБА_3, порушені шляхом публічного показу контрафактного примірнику твору (картини) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, в якому без дозволу втілено твір образотворчого мистецтва ОСОБА_3, а саме, за фактом публічного показу 19 січня 2016 року контрафактного примірнику твору (картини), в якому було використано твір ОСОБА_3 під назвою ОСОБА_4» від 2010 року; стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 суму компенсації в розмірі 14500,00 грн. та суму компенсації в розмірі 14500,00 грн., всього 29000,00 грн.; стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір за №54870 від 20.05.2014 року, виданого Державною службою інтелектуальної власності України, ОСОБА_3 є автором збірки творів образотворчого мистецтва «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2010 рік» (а.с. 12 зворот).

Відповідно до копії рішення Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір (заявка №55216 від 14.03.2014 року) зареєстровано авторське право на твір Збірка творів образотворчого мистецтва «Каталог робіт художниці ОСОБА_3 за 2010 рік» (а.с. 12).

Також, на аркушах справи 33-37 в матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої афідевіт-заяви ОСОБА_3 та копія «Каталогу робіт художниці ОСОБА_3 за 2010 рік», зокрема, твору образотворчого мистецтва під назвою «Моцарт».

Згідно змісту позовної заяви та доводів представника позивача у судових засіданнях, відповідач особисто незаконно виготовила контрафактний примірник твору «Моцарт», який публічно демонструвала 19 січня 2016 року в картинній галереї «Телега», що знаходиться по вул. Короленка, 15 у м. Дніпро. Зображення твору позивачки «Моцарт» знаходиться в матеріалах справи на а.с. 121, а зображення контрафактного примірника цього твору знаходить на а.с. 154.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5, яка не залучалась місцевим судом до участі у справі, 15.05.2013 року зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця з основним видом економічної діяльності театральна та концертна діяльність. Викладене стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 80), поясненнями ОСОБА_5, що допитана апеляційним судом у якості свідка, та визнано відповідачем у справі.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_5, що стверджується журналом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції від 12.12.2017 року, вона, під впливом любові до музики та материнських почуттів до власної дитини, мала бажання створити малюнок (картину) із зображенням композитора та музиканта ОСОБА_4 для використання в цілях виховання та розвитку дітей. У зв»язку з цим, передивившись в мережі Інтернет велику кількість різноманітних портретів ОСОБА_4, самостійно зобразила збірний уявний образ цього композитора в своїй картині, зображення якої знаходиться на а.с. 154.

01 грудня 2015 року між ОСОБА_6 (позичкодавець) та ФОП ОСОБА_5 (користувач) було укладено у простій письмовій формі договір позички нерухомого майна 0112/15, за умовами якого позичкодавець надає у безоплатне користування, а користувач отримує у позичку 8 кв.м. у нежитловому приміщенні, що розташоване по вул. Короленко, 15 у м. Дніпро (а.с. 79).

За змістом п. 1.3 договору позички нерухомого майна 0112/15 від 01.12.2015 року, користувач використовує приміщення для проведення благодійних концертів класичної музики для дітей та майбутніх мам «Ефект ОСОБА_4» згідно з розкладом концертів; в інший час приміщення використовується позичкодавцем на власний розсуд.

Згідно п. 3.1. вказаного вище договору, користувач зобовязаний, зокрема, використовувати майно лише за його призначенням.

Відповідно до пункту 7.2 договору позички нерухомого майна 0112/15 від 01.12.2015 року, строк цього договору закінчується 30.01.2016 року.

Згідно детальних пояснень свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, у період дії вищевказаного договору позички, в приміщенні по вул. Короленко, 15 у м. Дніпро вона організовувала та проводила благодійні концерти класичної музики для дітей та майбутніх мам «Ефект ОСОБА_4». Під час цих концертів вона виславляла для огляду власноруч намальований портрет ОСОБА_4 (а.с. 154), який у перервах між благодійними концертами залишався у тому самому приміщенні, де його і побачив представник позивача 19.01.2016 року.

На підтвердження таких пояснень свідка надано роздруківку з відповідного Інтернет-сайту, де містяться фотознімки, що стосуються проведення згаданого благодійного концерту, під час якого виставлялась для огляду картина із зображенням портрета ОСОБА_4, що була виготовлена ОСОБА_5 (а.с. 154).

Свідок ОСОБА_5 на питання суду пояснила, що відповідач не має жодного відношення до намальованого портрету ОСОБА_7 (а.с. 154), оскільки саме вона, ОСОБА_5, самостійно створила та демонструвала вказану картину.

Наведені пояснення свідка ОСОБА_5 у повному обсязі підтверджені відповідачкою ОСОБА_2, яка також була допитана судом апеляційної інстанції у якості свідка.

Відповідно до ст.ст.435, 437 ЦК України, ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст.440 ЦК України та ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

За змістом ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про доведеність позивачкою наявності у неї авторського права на твір під назвою «Моцарт» від 2010 року, зображення якого знаходиться на а.с. 121.

Позивачем не доведено факт порушення її прав саме відповідачкою, зважаючи на викладені вище пояснення допитаних у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Зокрема, безпідставним є твердження позивача щодо виготовлення саме відповідачкою контрафактної копії її картини «Моцарт»; необґрунтованим та недоведеним є твердження позивача про здійснення саме відповідачкою публічного показу 19.01.2016 року контрафактного примірнику твору (картини) позивачки в приміщення галереї «Телега» по вул. Короленка, 15 у м. Дніпро.

Колегія звертає увагу, що встановлено факт досягнення ОСОБА_6, ОСОБА_8 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) домовленості щодо оренди нежитлового приміщення, за умовами якого орендодавець передає орендатору в строкове платне користування, без права викупу, частину нежитлового приміщення №1б, площею 48 кв.м., яке знаходить за адресою: вул. Короленко, 15 у м. Дніпро (Дніпропетровську) (а.с. 77-78). На підтвердження наявності такої домовленості суду надано оформлений у простій письмовій формі договір оренди нежитлового приміщення №0101/16 від 01.01.2016 року.

Згідно п. 2.2.1 договору оренди нежитлового приміщення №0101/16 від 01.01.2016 року, орендар зобовязаний користуватися орендованим приміщенням виключно за призначенням.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору оренди нежитлового приміщення №0101/16 від 01.01.2016 року, даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє з 01.01.2016 року по 01.01.2017 року. У випадку, якщо за 10 днів до спливу строку дії даного договору жодна із сторін не заявить бажання розірвати його, договір вважається пролонгованим на 12 місяців на тих же умовах.

Згідно пояснень відповідачки, що була допитана у якості свідка в судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 12.12.2017 року, вона орендує частину нежитлового приміщення по вул. Короленко, 15 у м. Дніпро, згідно умов договору. Метою оренди частини вказаного приміщення є проведення виставок картин художників, які особисто передають відповідачу свої картини; твору ОСОБА_3 чи картини ОСОБА_5 на території орендованої нею, відповідачкою, частини вищевказаного приміщення по вул. Короленко, 15 у м. Дніпро вона, ОСОБА_2, не виставляла, не демонструвала та жодного відношення до вказаних творів не має; крім неї, відповідачки, у вказаному нежитловому приміщенні здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_5 Вказане підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції від 12.12.2017 року.

Виходячи з викладеного, враховуючи визнання свідком ОСОБА_5, яка до участи у справі у якості відповідача не залучалась, факту власноручного виготовлення портрету ОСОБА_4 (зображення якого знаходиться на а.с. 154) та факту демонстрації вказаного портрету під час проведення благодійних заходів; встановивши, що ФОП ОСОБА_2 не є належним відповідачем у даній справі, - колегія дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та наявність підстав для відмови у задоволенні позову, пред»явленого до ФОП ОСОБА_2, у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач не позбавлена можливості звернення з відповідним позовом до належного відповідача.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Крім того, частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Між відповідачем та ТОВ «Юридична фірма» «КС Партнерс» (виконавець) 01 березня 2017 року укладено договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №0103/17, відповідно до якого виконавець зобовязується надати замовнику юридичні послуги (правову допомогу) щодо оскарження заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №204/2693/16-ц від 05.10.2016 року (а.с. 124).

Позивачем сплачено послуги за вказаним вище договором на загальну суму 7500,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій №0.0.721464001.1 від 09.03.2017 року на суму 2500,00 грн., №0.0.733274895.1 від 24.03.2017 року на суму 2500.00 грн., №0.0.736939294.1 від 31.03.2017 року на суму 2500,00 грн. (а.с. 125, 126).

Згідно копії акту здачі-прийняття послуг від 31.03.2017 року за договором №0103/17 від 01.03.2017 року, виконавець склав та підготував з додатками для предявлення до суду заяву про перегляд заочного рішення та апеляційну скаргу на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №204/2693/16-ц з додатками. Узгоджена загальна вартість наданих послуг становить 7500,00 грн. з розрахунку множення 25 витрачених годин на 300,00 грн. вартості однієї години роботи (а.с. 127). Колегія наголошує, що вартість однієї годи роботи з надання правової допомоги у сумі 300,0 грн. визначена за домовленістю сторін даної угоди.

Однак, з наведеним розміром витрат на правову допомогу колегія не погоджується, оскільки вважає завищеною кількість годин (25) для складання процесуальних документів відповідача у даній справі. Так, для складення заяви про перегляд заочного рішення на 2-х аркушах та апеляційної скарги на 3-х аркушах, на думку колегії, достатньо п»яти годин (виходячи з розрахунку: одна година на складання одного аркушу процесуального документу); крім того, колегія вважає обґрунтованим витрачання 30 хвилин для виготовлення копій документів, що були додані до вищевказаних заяви та апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного та понесених відповідачем витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 606,32 грн. (а.с. 113), - колегія вважає за необхідне стягнути на користь відповідача з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2206,32 грн., які складаються із сплаченого судового збору в сумі 606,32 грн. та витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, в сумі 1600,00 грн.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських майнових прав та стягнення сум відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2206 (дві тисячі двісті шість) грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді