20 грудня 2017 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши цивільну справу №328/2822/17, №2/328/1071/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про скасування виконавчого напису нотаріуса,-
Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати виконавчий напис, вчинений 11.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 3795 про стягнення грошових коштів в розмірі 72 439,64 гривень та 1700,00 гривень витрат пов'язаних із вчиненням виконавчого напису з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.
Позов обґрунтовує наступним.
Між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNH4КР11400675 від 06.07.2005 року про отримання позивачем кредиту в розмірі 2567,60 грн. строком на 12 місяців по 06.07.2006 року включно для придбання споживчого товару.
Відповідачем виконавчий напис був пред'явлений до примусового виконання.
Державним виконавцем Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби винесена постанова від 11.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Вважає, що даний виконавчий напис вчинено нотаріусом незаконно та він не підлягає виконанню.
Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Строк кредитного договору складає 12 місяців отже до 06.07.2006 року. Відповідно до виписки по кредиту позивачем свідомо був здійснено останній платіж 25.07.2006 року.
У виконавчому написі нотаріуса зазначено, що строк, за який провадиться стягнення, - 10 років 08 місяців 26 днів, а саме: з 06.07.2005 року по 01.04.2016 рік. За цей період стягувачем нарахована пеня в розмірі 49 673,09 грн. Вважає, що врахування пені за такий термій є порушенням норм права.
Таким чином банк втратив можливість для отримання виконавчого напису в зв'язку з пропуском строку вимоги.
Відповідно до постанови КМ України від 29 червня 1999 р.№ 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Позивач та представник позивача в судове засіданні не зявилися, були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали.
Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи без участі представника до суду не надходило.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення наступного змісту.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року передбачено, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому напису. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу.
Позивач лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обґрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які були сплачені, не підтверджують факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, за змістом вищенаведеної Постанови не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такою підставою, як роз'яснив Верховний суд, може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його. Таким чином, той факт, що позивач не заперечує існування реального боргу, вказаного у виконавчому написі, є підставою для відмови в позові.
Крім того посилання позивача на втрату банком можливості для тримання виконавчого напису у звязку з пропуском строку вимоги є неспроможними.
Згідно підпунктів 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, а строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу.
За своє правовою природою ці строки, передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав, в той час, як згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися саме до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Таким чином, згадані вище строки обчислюються не за правилами обчислення строків позовної давності, а за правилами, викладеними в ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В даному випадку терміном, з якого має обчислюватися згаданий вище строк, є дата направлення боржнику вимоги про усунення порушень, виходячи з наступного.
Згідно ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони мають здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
В даному випадку, в кредитному договорі не передбачений строк його дії, тобто він укладений на невизначений час. Отже, сторони мають здійснити свої права та обов'язки за згаданим вище договором в будь який час. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Таким чином, в разі, якщо договір, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, був укладений на невизначений строк, як в даному випадку, в кредитора виникає право вимагати виконання обов'язків боржника, передбачених договором, в тому числі - й право на примусове стягнення боргу - у будь який час, та це право виникає в нього кожного наступного дня протягом дії договору.
Разом з тим, згідно ст. 530 ч.2 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Слід звернути особливу увагу на те, що у вказаному вище випадку це право кредитора виникає незалежно від строку виконання зобов'язання, передбаченого договором, яке не треба плутати із строком дії договору.
Отже, в разі визначення у відповідному договорі строку його дії, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у підпунктах 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку з моменту закінчення строку дії договору.
В разі, якщо строк дії договору не визначено, тобто якщо договір був укладений на невизначений строк - з моменту настання права вимоги, тобто направлення боржнику вимоги про усунення порушень, копія якої разом з описом вкладення та квитанцією про оплату послуг поштового зв'язку, надана нотаріусу.
Більш того, аналогічна позиція, відображена у висновку науково-правової експертизи з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та способу і суб'єктного складу справи щодо його оскарження в суді, виконаного Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України №126/581 від 12.12.2016 року.
Право Інституту держави і права ім. В.М.Корецького Національної академії наук України на проведення науково-правової експертизи ґрунтується на нормах ст. 31 Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу» та п. 3.2 Наказу Міністерства освіти і науки України від 12 січня 2004 року №12 «Про проведення державної акредитації фізичних та юридичних осіб на право проведення наукової та науково-технічної експертизи», а також Статуті Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України в частині повноважень щодо проведення науково-правових експертиз.
Отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства.
За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 06.07.2005 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитним договором № DNH4КР11400675 для придбання товарів (телевізор ORION, плеєр SONY, мобільний телефон NOKIA), відповідно до якого банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 2576,60 грн. на термін 12 місяців по 06.07.2006 року включно із сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту.
11.07.2016 року старшим державним виконавцем Токмацького МВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого напису нотаріуса, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №51600162 від 11.07.2016 року.
Відповідно до постанови Токмацького МВ ДВС у Запорізькій області від 11.07.2016 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.
Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.
Згідно підпунктів 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, а строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу.
Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
З аналізу вказаних положень вбачається, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, за наявності всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та за умови, що заявником подано заяву до нотаріуса про вчинення такого правочину в межах строку позовної давності.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, яка підлягає врахуванню судом, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач втратив можливість для отримання виконавчого напису нотаріуса у звязку з пропуском строку вимоги.
Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансов установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі, на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).
Так, зясовуючи питання про строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, необхідно врахувати, що згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.
Виходячи з умов кредитного договору, він є строковим, кредит був наданий позичальнику на строк 12 місяців, тобто до 06.07.2006 року. Як вбачається з виписки з рахунку боржника останній платіж по кредиту був здійснений позивачем 28.07.2006 року.
В подальшому платежі по кредиту позивачем не здійснювалися.
Відповідно до п.1.2. кредитного договору позичальник зобовязався надавати банку грошові кошти (щомісячні платежі) у сумі 245,43 грн. у період з 21 по 28 число кожного місяця для погашення заборгованості за даним договором, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, а також інші витрати банку відповідно до п.п. 3.9, 3.17.
Отже, днем, коли банк довідався або повинен був довідатись про порушення свого права є наступний після настання сплати чергового платежу день, тобто, 29.07.2006 року.
Таким чином, строк, протягом якого міг бути вчинений виконавчий напис, обчислювався саме з 29.07.2006 року.
Тому, нотаріус видав виконавчий напис для погашення заборгованості за кредитом та відсотками більше як за 3 роки та по пені та штрафу більше як за 1 рік.
Так як, за правилом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, включення ПАТ КБ «ПриватБанк» до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена, свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу.
Твердження приватного нотаріуса ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що строк вимоги необхідно обчислювати з дати направлення боржнику вимоги про добровільне погашення заборгованості, є помилковими.
Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії з пропуском строку вимоги, а тому виконавчий напис, вчинений нотаріусом з пропуском цього строку, є таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 257,258,261, 526, 530, 1054 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,суд,-
Позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про скасування виконавчого напису нотаріуса - задовольнити.
Визнати виконавчий напис, вчинений 11.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 3795 про стягнення грошових коштів в розмірі 72 439,64 гривень та 1700,00 гривень витрат пов'язаних із вчиненням виконавчого напису з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте Токмацьким районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяв про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: