Справа № 456/1835/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/5561/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Бойко С. М., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

22.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до з позовом ТзОВ ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ, в якому просив поновити його на посаді газоелектрозварника у ТзОВ ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 50000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що з 28.10.2008 року він працював в ТзОВ «ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ» газоелетрозварювальником. 17.08.2015 року він вийшов на роботу, але до робочого місця його не допустили, його пластикова картка-пропуск була заблокована. Жодних пояснень з приводу недопуску до роботи йому надано не було, його не ознайомлювали з наказом (розпорядженням) про відсторонення від роботи. Наступного дня його знову не допустили до роботи. При цьому керівництво постійно здійснювало на нього тиск та вимагало написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. 27.10. 2015 року звернувся до суду з позовом до ТзОВ «ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ» про допуск до робочого місця та виплати заробітної плати за вимушений прогул. Під час розгляду судом його позову про допуск до роботи, а саме 24 травня 2016 року представник відповідача вручив йому наказ № 298/ос від 24.05.2016 року про припинення з ним трудового договору на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Причини звільнення, наведені в наказі №298/ос про звільнення його з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а наказ про звільнення з роботи незаконним.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неповним з»суванням усіх обставин справи.

Зазначає, що районним судом не враховано, що відповідач не надав суду доказів, які би підтверджували наявність підстав для звільнення позивача з роботи за прогул без поважних причин (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Судом також не враховано, що 17.08.2015 року позивач вийшов на роботу, але до робочого місця його не було допущено. У зв»язку з не допуском до роботи позивач змушений був звертатися із заявою до Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області та з позовом до суду. У зв»язку з не допуском до місця праці, причина звільнення ОСОБА_2, наведена в наказі про звільнення з роботи № 298/ос, а саме за прогул без поважних причин (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України), не відповідає дійсним обставинам. Оскільки відповідач звільнив позивача без законної підстави, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобов»язаний поновити його на попередній роботі, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, завдану незаконним звільненням згідно ст. 237-1 КЗпП України. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення у справі.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що наказом №445/ос від 29.11.2006 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу електрогазозварником ТзОВ ««ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ».

Наказом № 298/ос ТзОВ ««ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ» від 24.05.2016 року електрогазозварника ОСОБА_2 звільнено з роботи за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для звільнення ОСОБА_2 з роботи за прогул у наказі № 298/ос зазначено, що з 18.08.2015 року по 23.05.2016 року електрогазозварник ТзОВ ««ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ» ОСОБА_2 не зявлявся на своє робоче місце, що зафіксовано шляхом складання відповідних актів за кожен робочий день кожного місяці починаючи з 17.08.2015 року по 23.05.2016 року.

Актом перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області від від 04.12.2015 року про додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №4, яка проводилася за зверненням ОСОБА_2, вбачається, що перевіркою не виявлено порушень ТзОВ ОСОБА_4 Системс УА ГмБХ» законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.05.2016 року у справі №456/4740/15-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Зазначеним вироком суду, який ухвалою апеляційного суду Львівської області від 04.10.2016 року залишено без змін встановлено, що обвинувачені ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, умисел яких був спільний та взаємоузгоджений, діючи як співвиконавці, 23.06.2015 року у період часу близько з 10.00 год. до 12.10 год. вчинили таємне викрадення майна ТзОВ ОСОБА_4 Системс УА ГмБХ», а саме 15 вязок мідних ізольованих електричних проводів з контактами на загальну суму 8016,00 грн., чим завдали збитки ТзОВ ОСОБА_4 Системс УА ГмБХ» на вказану суму.

ОСОБА_8 ТзОВ ОСОБА_4 Системс УА ГмБХ» про відсутність на роботі ОСОБА_2 з 17.08.2015 року по 23.05.2016 року, що знаходяться в матеріалах справи т.2 а.с.43-233 вбачається, що ОСОБА_2 газоелектрозварювальник технічного відділу з 17.08.2015 року по 23.05.2016 року був відсутнім на роботі без поважних причин протягом робочої зміни впродовж цілого робочого дня (т.2 а.с.43-233).

Відсутність позивача на роботі в період з 17.08.2015 року по 23.05.2016 року підтверджено також табелями обліку використання робочого часу ТзОВ ОСОБА_4 Системс УА ГмБХ». Позов ОСОБА_2 до ТзОВ ОСОБА_4 Системс УА ГмБХ» про допуск до роботи ухвалою Стрийського міськрайонного суду залишено без розгляду.

Наказом №657/ос від 03.11.2016 року скасовано наказ №298/ос від 24.05.2016 року про припинення трудового договору ОСОБА_2 від 24.05.2016 року та поновлено ОСОБА_2 на посаді електрогазозварника ТзОВОСОБА_4 Системс УА ГмБХ» з 3 листопада 2016 року.

Наказом №659/ос від 03.11.2016 року ОСОБА_2 звільнено з роботи 3 листопада 2016 року у звязку з вчиненням за місцем роботи розкрадання майна, встановленого вироком суду, що набрав законної сили згідно п. 8 ст. 40 КЗпП України. Підстава: вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.05.2016 року у справі №456/4740/15-к. Даний наказ позивачем не оспорюється.

В засіданні колегії суддів встановлено, що наказом № 1024/ос від 15.12.2017 року скасовано наказ № 657/ос від 03.11.2016 року «Про скасування наказу № 298/ос від 24.05.2016 року», оскільки такий не відповідає фактичним обставинам справи та виданий безпідставно та відновлено чинність наказу № 298/ос ТзОВ ««ОСОБА_4 Системс УА ГмбХ» від 24.05.2016 року про звільнення електрогазозварника ОСОБА_2 з роботи за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів того, що відповідач чинив йому перешкоди у допуску до роботи, наданий позивачем відеозапис на DVD диску не підтверджує факту недопуску позивача до роботи з вини відповідача, будь-яких порушень вимог трудового законодавства щодо позивача не було також виявлено під час перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області, що підтверджується актом перевірки.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.01.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С. М.

ОСОБА_9