Справа № 127/4190/17 Провадження № 22-ц/772/1089/2017Головуючий в суді першої інстанції Сичук М. М.
Категорія 30Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення грошових коштів.

Посилається на те, що Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року у справі № 127/26232/14-а зобов'язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради провести йому перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат.

Зазначене судове рішення в частині проведення виплат не виконано, в зв'язку із тим, що Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» не передбачено видатків на виконання рішень суду для органів соціального захисту населення не передбачено.

В зв'язку із тим, що відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин), розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, позивач вважає, що відповідач повинен здійснити знову перерахунок недоплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до зазначеної норми закону.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь кошти по недоплаченій грошові допомозі на оздоровлення за 2014 рік в сумі 12710 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення грошових коштів (а.с. 4).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції від 24 лютого 2017 року про відмову у відкритті провадження скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, тому згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з то, що за змістом позовної заяви спір між сторонами з приводу стягнення коштів по недоплаченій грошовій допомозі на оздоровлення позивача є таким, що виник з суб'єктом владних повноважень з приводу дій останнього, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши такі обставини та правильно застосувавши норми процесуального права, прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Посилання апелянта на неправильне застосування норм процесуального права при вирішені питання про відкриття провадження у справі, є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам закону та матеріалам справи.

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 частини 2 статті 122 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як роз'яснює Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п. 3 Постанови №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), віднесено до компетенції адміністративних судів.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Дана норма вказує на те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі спори з суб'єктом владних повноважень, а лише на ті спори, які пов'язані із здійсненням цим суб'єктом владних управлінських функцій.

Зі змісту позовних вимог убачається, що підставою для звернення позивача з даним позовом є невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, про відновлення порушеного права позивача шляхом проведення перерахунку та виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині проведення зазначеної виплати.

«Порядком виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26 жовтня 2016 року встановлено, що одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Департамент соціальної політики Вінницької міської ради є виконавчим органом Вінницької міської ради, який створюється міською радою.

Згідно із підпунктом 3.1.2. Положення про Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, затвердженого Рішенням Вінницької міської ради № 1246 від 26 квітня 2013 року завданнями департаменту в тому числі є забезпечення виконання державних і місцевих програм соціального захисту населення, виконання функції головного розпорядника коштів міського бюджету. Відповідно до покладених на нього завдань департамент забезпечує виплату передбачених законодавством компенсацій та допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин, суд першої інстанції, відмовляючи у відкриття провадження у даній справі, правильно визначився із характером спірних правовідносин і нормами права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у ОСОБА_2 виник спір із Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради, який є суб'єктом владних повноважень, щодо оскарження його бездіяльності в частині невиплати у належному розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, даний спір є з приводу здійснення відповідачем владних повноважень, делегованих йому законом, щодо здійснення виплати передбачених законодавством компенсацій та допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такої ж практики дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що підтверджується його ухвалою від 12 грудня 2016 року у справі № 377/231/16-ц.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на завдання йому майнової (матеріальної) та моральної шкоди як підставу виникнення цивільних прав та обов'язків а також відшкодування майнової шкоди, як спосіб їх захисту, є помилковим, оскільки при зверненні до суду першої інстанції позивачем дана вимога не була заявлена.

Водночас, як убачається із матеріалів справи, позивач вже звертався до суду з приводу стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2014 рік, саме в порядку адміністративного судочинства. За результатами розгляду даної адміністративної справи Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2014 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради було зобов'язано провести перерахунок та виплату зазначеної допомоги. Постанова набрала законної сили 11 лютого 2015 року.

Таким чином, колегія суддів переконана, що місцевий суд дійшов вірного висновку щодо неможливості розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до незгоди з правильною та законною ухвалою суду та її суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими.

Таким чином, постановлена судом ухвала повністю відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і висновки суду не спростовують.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції позивачеві було роз'яснено, що відмова у відкритті провадження у даній справі не позбавляє його права на звернення до суду із заявленою вимогою в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 1, 3, 14, 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: