Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/1386/13-ц
№ провадження 2/361/62/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Коваль О.О., Павловій О.С., Срібній Ю.О.,Скок О.А.,

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 яка є правонаступником ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа- приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 в лютому 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, який обгрунтовує тим, що з 2007 року він тяжко хворіє діабетом (важка форма), переніс інсульт, неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у Броварській районній лікарні, проходив реабілітаційні курси лікування у Київській обласній лікарні. У 2009 році був визнаний інвалідом ІІ групи. За своїм станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду, як фізичного, так і психологічного.

Як стверджував позивач в тексті заяви влітку 2011 року він дуже погано себе почував: був підвищений тиск, запаморочення, часта втрата свідомості. З цими скаргами на початку вересня 2011 року він звернувся до лікаря і йому була надана медична допомога та виписані необхідні ліки. В цей час, його дочка ОСОБА_7, користуючись його безпорадним станом, тим, що, знаходячись під дією ліків, він не усвідомлював своїх дій, почала вимагати від нього подарувати їй квартиру, і 28 вересня 2011 року відвезла його до нотаріуса, де він підписав, як згодом йому стало відомо, договір дарування належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Позивач в тексті позову посилається на те, що договір дарування був підписаний ним в той час, коли він проходив курс лікування, знаходився під дією ліків та не усвідомлював значення своїх дій та з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог просить визнати договір дарування квартири від 28 вересня 2011 року недійсним на підставі ст. 225 ЦК України.

В зв язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_4, який помер 17.04.2015 року, ОСОБА_7.

Правонаступник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_7 ( в ході розгляду справи внаслідок реєстрації шлюбу 30.07.2016 року змінила прізвище на «Хрустальова») в судове засідання не зявилась до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила проводити розгляд справи без її участі.

Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснення надала аналогічні позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, в своїх запереченнях на позов зазначила, що акт комісійної судово-психіатричної експертизи від 11.07.2013 року складений з численними порушеннями вимог законодавства та не є належним доказом по справі, оскаржуваний правочин вчинений з дотриманням вимог ст. 203 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Третя особа - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, до суду надав листа з поясненнями, в яких зазначає, що ним при посвідченні оскаржуваного договору дарування було встановлено особи сторін, жодних сумнівів, що дарувальник ОСОБА_4 діяв добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, та що він перебував при здоровому розумі та ясній памяті, у нього не виникало.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8, який був головою комісії при складанні акту комісійної судово-психіатричної експертизи за № 175ц, суду пояснив, що вищевказаний акт складений відповідно законодавства, зокрема Цивільно процесуального кодексу України та «Порядку проведення судово- психіатричних експертиз», вказав, що при обстеженні ОСОБА_4, підекспертний самостійно виказував лише соматичні скарги ( слабкість, безсоння, запаморочення, головний біль, зниження зору, порушення ходи), про себе розповідав схематично, приблизно датуючи. Комісією встановлено, що ОСОБА_4 не міг повідомити про себе більше в силу своєї психічної неспроможності та порушень памяті, не відразу розуміє питання, мислення сповільнене, обставинне, память знижена, після повторного інсульту лікувався вдома, про цей період майже нічого не памятає.

Відповідно міжнародної класифікації хвороб 10 (МКХ 10) органічні, в тому числі і симптоматичні психічні розлади кодуються від F00 до F09, куди входить F01 судинна деменція включно із атеросклеротичною деменцією) та F06.32 органічний депресивний розлад. Саме ці діагнози встановлені під час обстеження ОСОБА_4 - органічне ураження головного мозку із деменцією та тривожно-депресивними розладами, внаслідок перенесеного в 2009 році гострого порушення мозкового кровообігу, енцефалопатії 3 ступеню.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, експерта, приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2011 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_1, з якого вбачається, що ОСОБА_4, за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального, подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар зазначену квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану, на момент укладання правочину, суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б одної зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Згідно висновку комісійної судово-психіатричної експертизи № 175ц від 11 липня 2013 року експертами відділення амбулаторної судово-психіатричної експертизи комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» на підставі ухвали суду від 19 червня 2013 року, встановлено, що ОСОБА_4 страждав під час посвідчення вищевказаного договору дарування на органічне ураження головного мозку із деменцією та тривожно-депресивними розладами. За своїм психічним станом ОСОБА_4 не міг розуміти характер та значення своїх дій, та керувати ними.

За ухвалою суду від 07 квітня 2014 року в даній справі призначено повторну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні № 1, оскільки висновок судово-психіатричної експертизи від 11 липня 2013 року викликає сумніви в його правильності.

Як вбачається з листа Київського міського центру судово-психіатричної експертизи №2647-01 від 18.11.2014 року, матеріали цивільної справи повернуто без виконання в зв'язку з тим, що на неодноразові виклики для проведення амбулаторної СПЕ підекспертний не з'являвся.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2014 року, залишеним без змін Апеляційним судом Київської області, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В даній ухвалі суду касаційної інстанції встановлено те, що суд першої інстанції під час перевірки і оцінки висновку експертизи не зазначив яким фактичним даним та матеріалам справи він суперечить та які порушення вплинути на проведення і результат експертизи, в порушення положень ст. 189 ЦПК України не вирішив питання про виклик експертів, якими проведено експертизу від 11 липня 2013 року для розяснення наданих висновків та усунення суперечностей.

На виконання ухвали суду касаційної інстанції, у відповідності до ст. 189 ЦПК України для розяснень та доповнень акту комісійної судово-психіатричної експертизи судом здійснено виклик експерта ОСОБА_8 та допитано його в судовому засіданні. В своїх поясненнях експерт розяснив, що приблизно з 2009 року ОСОБА_4 страждає на органічне ураження головного мозку судинного генезу із ускладненнями після перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу, енцефалопатії 3 ступеню. Наявність цих розладів зафіксована неврологом незадовго до укладення договору дарування 01.09.2011 року, що встановлено експертом з медичної документації. Крім того, експертом враховано із лікарських призначень препаратів адаптолу, гідазепаму наявність на час їх прийому в ОСОБА_4 афективних порушень тривожно-депресивного регістру.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Представник відповідача обгрунтовує свої заперечення нібито наявними чисельними порушеннями нормативно-правових актів, якими передбачено порядок проведення та оформлення результатів експертизи при складанні акту комісійної судово-психіатричної експертизи № 175ц, проте до суду належних і допустимих доказів в цій частині не надано.

В даному випадку належними та допустимими доказами, яким суд віддає перевагу, є акт комісійної судово-психіатричної експертизи № 175ц від 11 липня 2013 року та пояснення допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_9, які ґрунтуються на детальному аналізі проведеного обстеження підекспертного ОСОБА_4, вивченні медичної документації, в сукупності з показами свідків по справі і сумніву в суду не викликають.

В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_4 під час укладення оскаржуваного договору не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, відтак, суд приходить про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", ст. ст. 225, 717 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 147, 189, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа- приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений 28 вересня 2011 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 4952 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений 28 вересня 2011 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 4952

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 11 квітня 2017 року.

Суддя Г.О. Білик