Справа № 565/469/17
Провадження № 2/565/248/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковальчук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш (раніше - м.Кузнецовськ) Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2013 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що 20 вересня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за №183. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №087231, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 20 вересня 2013 року. Із свідоцтва про народження серії І-ГЮ №204544, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 05 березня 2014 року (актовий запис №108 від 05 березня 2014 року), слідує, що в період цього шлюбу 19 лютого 2014 року у сторін народився син ОСОБА_3, який на теперішній час є малолітньою дитиною.

17 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на життя та обовязки подружжя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно з доводами позивачки через сварки в сімї та відсутність взаєморозуміння, починаючи з серпня 2016 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, ОСОБА_1 не вбачає за можливе підтримувати в подальшому сімейні відносини із відповідачем, вважає неможливим досягнення примирення подружжя і збереження шлюбу та просить суд розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_2, та відновити їй дошлюбне прізвище Бірюкова.

У судове засідання сторони не зявилися, 11 квітня 2017 року подали в суд письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

З письмової заяви позивачки від 11 квітня 2017 року слідує, що ОСОБА_1 повністю підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу, заявлені до ОСОБА_2 Згідно з доводами позивачки причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння подружжя. При цьому ОСОБА_1 вказала, що примирення сторін неможливе, з листопада 2016 року вона не підтримує сімейно-шлюбні відносини із відповідачем та проживає з ним окремо. Згідно з твердженнями позивачки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання та виховання малолітньої дитини.

У письмовій заяві від 11 квітня 2017 року ОСОБА_2 зазначив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та визнає позовні вимоги ОСОБА_1 Відповідач підтвердив, що через відсутність взаєморозуміння, починаючи з листопада 2016 року він не підтримує із позивачкою сімейно-шлюбні відносини та спільно з нею не проживає. ОСОБА_2 також визнав обставини, зазначені ОСОБА_1, щодо відсутності між ними спору щодо визначення місця проживання та виховання малолітньої дитини.

Враховуючи вказані письмові заяви сторін, суд вважає за можливе вирішити спір у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів.

Дослідивши і оцінивши у сукупності письмові докази справи, з врахуванням письмових заяв позивачки про підтримання нею позову і заяви відповідача про визнання ним позову, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Визнання відповідачем позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю.

Судом встановлено, що сторони мають протилежні погляди на шлюб, сімю та обовязки подружжя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Примирення подружжя на теперішній час не відбулося. З листопада 2016 року до теперішнього часу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства.

Зазначені обставини визнані сторонами та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Зміст позову свідчить, що ОСОБА_1 не бажає відновити сімейно-шлюбні відносини із відповідачем та вважає неможливим збереження цього шлюбу. Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу за вибором позивачки відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище - Бірюкова.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 113 СК України, ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1, 2 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 20 вересня 2013 року, актовий запис за №183 від 20 вересня 2013 року, - розірвати.

Після розірвання цього шлюбу відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище - Бірюкова.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд