Справа № 216/5984/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2, про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

21.11.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів.

Також, до позовної заяви позивачем було надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 201,6 квм., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кремлівська, буд. 21 приміщення 52 та автомобіль "Авео" марки "Шевроле" № кузова 7Y044431. Вказане клопотання мотивовано тим, що за період перебування у шлюбі з відповідачем куплено вище вказане нерухоме майно. Приймаючи до уваги той факт, що відповідачем приймались спроби сховати спільне майно від позивача, тому є реальні наміри уникнути витребування мацна і велика ймовірність подальшого продажу майна чи вчинення інших правочинів щодо нього, що свідчитиме про неможливість або ж утруднення виконання рішення суду, яке може бути ухвалене на користь позивача.. У такий спосіб, у позивача у подальшому виникнуть труднощі або взагалі неможливість стягнення заборгованості по аліментам та пені для дітей.

Підстави для забезпечення позову визначені ст. 151 ЦПК України, частиною 3 якої встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Одночасно в п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Верховний Суд України зазначав, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (абз. 3 п. 7 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Виходячи з аналізу норм цивільного законодавства та судової практики, дослідження доданих до заяви доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, оскільки заявником не було надано достатніх доказів, що підтверджують можливість відчуження відповідачем спірного рухомого майна, внаслідок чого у суду не має правових підстав вважати, що невжиття таких заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 208-210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлена ухвала - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Сидорак