АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2521/17 Справа № 185/4120/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 280,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі: ОСОБА_3: за ч. 3 ст. 186 КК України - на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; ОСОБА_4: за ч. 3 ст. 186 КК України - на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2015 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року скасовано в частині призначення покарання та призначено ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців; призначено ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 186 КК України покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 185 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 6 років. Внаслідок вчинення злочинів Позивачу була завдана матеріальна шкода у розмірі 2 280,00 грн. Внаслідок протиправних дій відповідачів йому була спричинена моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях і переживаннях. Тривалий час він знаходиться в стані сильного нервового стресу, його покинув спокій та нормальний сон, він став дратівливим з членами своєї сімї та іншими людьми. Стан його здоровя значно погіршився. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 60 000, 00 грн. Відповідачами у добровільному порядку не прийнято будь-яких заходів, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 280 грн. 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп. з кожного.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та ухвалити нове в цій частині, яким задовольнити його позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Предметом перегляду в апеляційному порядку є рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року засуджено до покарання у виді позбавлення волі: ОСОБА_3: за ч. 3 ст. 186 КК України на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; ОСОБА_4: за ч. 3 ст. 186 КК України на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 3 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди: матеріальної 2 080,00 грн. солідарно; моральної по 2 000,00 грн. з кожного. Вирішено питання про долю речових доказів.

Апеляційний суд Дніпропетровської області під час розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_2, прокурора та засудженого ОСОБА_4 скасував вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року в частині призначення покарання і вирішення цивільного позову й постановив свій, яким призначив покарання у виді позбавлення волі: ОСОБА_4: за ч. 3 ст. 186 КК України на строк 6 років 6 місяців; за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців; ОСОБА_3: за ч. 3 ст. 186 КК України на строк 6 років; за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди: матеріальної 2 280,00 грн.; моральної 30 000,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 05 квітня 2016 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2015 року та в порядку ст. 433 КПК вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Мотивувальною частиною зазначеної ухвали було встановлено, що суд при вирішенні цивільного позову не дослідив доказів на підтвердження позовних вимог потерпілого, належним чином не вмотивував своє рішення в частині вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні.

ОСОБА_2 протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 2 280,00 грн.: 1 600,00 грн. - вартість одного бідону меду, 480,00 грн. - вартість одного бідона олії, 200,00 грн. - грошові кошти, які не були повернуті потерпілому, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Також, діями відповідачів позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях і переживаннях. Тривалий час позивач знаходиться в стані сильного нервового стресу, його покинув спокій та нормальний сон.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності та справедливості, а також врахував те, що дії відповідачів носили умисний характер, позивач є людиною похилого віку, якій було нанесено легкі тілесні ушкодження у вигляді гематоми м'яких тканин лівої половини обличчя, завушної області та шиї зліва, а також враховував глибину душевних страждань позивача внаслідок протиправних дій відповідачів, а тому, вважав за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача в рахунок спричиненої моральної шкоди 20 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П. Красвітна

ОСОБА_5