Справа № 751/2638/17 Провадження № 22-ц/795/2341/2017 Головуючий у I інстанції - Маслюк Н. В. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Тагієва С.Р., Харечко Л.К.

при секретарі: Покладі Д.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника

відповідача Комлаша В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про зобов'язання надати відповідь на звернення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' надати на його адресу відповідь на звернення ОСОБА_3 від 23.12.2016 року. Вимоги заявленого позову ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що між ним та ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання. Споживач має право на отримання у встановленому законодавством порядку інформації про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу, структуру тарифів, тощо. 23.12.2016 року ОСОБА_3 подав звернення до відповідача про надання інформації щодо документального підтвердження вжиття ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' заходів з утеплення місць загального користування будинку АДРЕСА_1 протягом 2016 року. У заявленому позові ОСОБА_3 стверджував, що станом на час звернення до суду з даним позовом він не одержав від відповідача, як виконавця послуг, письмової відповіді про результати розгляду його заяви від 23.12.2016 року, що є порушенням його прав, як споживача.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.05.2017 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні (а.с.5).

У судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 27.09.2017 року, представник позивача - ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у даній справі у зв'язку з відмовою від позову, з огляду на те, що в процесі розгляду справи до матеріалів справи представниками відповідача надана відповідь на запит; наслідки відмови від позову йому зрозумілі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.09.2017 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства ''Облтеплокомуненерго'' про зобов'язання надати відповідь на звернення, на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України (2004 р.). Судом роз'яснено, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (а.с.29).

19.10.2017 року представник позивача - ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення з приводу стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.09.2017 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 про зобов'язання надати відповідь на звернення. Як зазначає представник позивача - ОСОБА_4, підставою для відмови позивача від позову стало задоволення вимог позову відповідачем після пред'явлення позову, а саме, в ході судового розгляду даної справи представниками відповідача була надана відповідь на запит позивача. При цьому позивачем були понесені витрати у справі на правову допомогу, які відповідно до статті 89 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17.11.2017 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, про стягнення витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.11.2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про компенсацію йому за рахунок відповідача понесених судових витрат. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 17.11.2017 року підлягає скасуванню, оскільки вона є неправомірною. У апеляційній скарзі ОСОБА_3 стверджує, що мотивація судового рішення про факт письмового повідомлення позивача щодо результатів перевірки його заяви ще до подачі позову до суду ґрунтується на припущеннях. При цьому ОСОБА_3 стверджує, що відповідачем не представлено суду належних доказів щодо факту виконання відповідачем обов'язку письмового повідомлення позивача про результати перевірки заяви і суті прийнятого рішення, оскільки створення відповіді відповідачем та її реєстрація у журналі вихідної кореспонденції відповідача не підтверджує ні факту одержання відповіді на звернення позивачем, ні факту направлення йому відповідачем вказаної відповіді. На думку ОСОБА_3, суд першої інстанції невірно застосував положення ч.1 статті 89 ЦПК України (2004р.), яка не містить застережень, що заява про присудження стягнення всіх понесених у справі витрат з відповідача має заявлятися одночасно із поданням заяви про відмову від позову. При цьому ОСОБА_3 вказує, що підтвердженням можливості подати заяву про стягнення понесених судових витрат після ухвалення судового рішення є п.4 ч.1 статті 220 ЦПК України (2004 р.).

У запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' просить відхилити апеляційну скаргу у зв'язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтовану ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17.11.2017 року.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача Комлаш В.М. у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подані ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' заперечення на апеляційну скаргу.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції від 17.11.2017 року - залишенню без змін.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що у травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' надати на його адресу відповідь на звернення ОСОБА_3 від 23.12.2016 року (а.с.1-2).

Як вбачається із журналу ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян (розпочато: 20.07.2016 року, закінчено: 30.12.2016 року), 27.12.2016 року за №Ч-3628-Т було зареєстровано звернення ОСОБА_3 від 23.12.2016 року щодо утеплення МЗК (а.с.16-17).

Відповідно до книги реєстрації вихідної документації ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' (а.с.18-20), 30.12.2016 року відповідачем було надано ОСОБА_3 відповідь (за №3340-т) на його звернення від 27.12.2016 року (а.с.18-20).

Матеріали цивільної справи містять в собі копію відповіді ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' №3340-т від 30.12.2016 року на звернення ОСОБА_3 (а.с.15).

В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача до матеріалів справи було приєднано калькуляцію вартості витрат на правову допомогу, акт виконаних робіт та квитанцію про сплату позивачем витрат на правову допомогу у сумі 1 000 грн. (а.с.13-14).

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 27.09.2017 року було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства ''Облтеплокомуненерго'' про зобов'язання надати відповідь на звернення, на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України (2004 р.). Судом роз'яснено, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (а.с.29).

19.10. 2017 року представник позивача - ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення з приводу стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу, відповідно до статті 89 ЦПК України (2004р.).

Згідно п.4 ч.1 статті 220 ЦПК України (2004 р.), яка регламентує додаткове рішення суду, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 ''Про судове рішення у цивільній справі'', додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно приписів ч.1 статті 89 ЦПК України (2004 р.), у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Приймаючи до уваги вищезазначені приписи норм права, які регламентують спірні правовідносини, а також фактичні обставини даної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у відповідності до ч.1 статті 89 ЦПК України (2004 р.).

Оскільки в ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач ОСОБА_3 15.05.2017 року звернувся до суду першої інстанції із позовом до ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' про зобов'язання надати відповідь на звернення від 23.12.2016 року (а.с.1-2).

Судом також встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що згідно журналу ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян (розпочато: 20.07.2016 року, закінчено: 30.12.2016 року), 27.12.2016 року за №Ч-3628-Т було зареєстровано звернення ОСОБА_3 від 23.12. 2016 року щодо утеплення МЗК (а.с.16-17). Відповідно до книги реєстрації вихідної документації ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' (а.с.18-20), 30.12.2016 року відповідачем було надано ОСОБА_3 відповідь (за №3340-т) на його звернення від 27.12.2016 року (а.с.18-20).

За даних обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у відповідності до ч.1 статті 89 ЦПК України (2004 р.). Оскільки судом встановлено, що із позовом про зобов'язання надати відповідь на звернення позивач звернувся до суду першої інстанції 15.05.2017 року, а відповідь на його звернення від 23.12.2016 року була надана відповідачем 30.12.2016 року та, відповідно зареєстрована у книзі реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' 30.12.2016 року за № 3340-т, тобто, до моменту відкриття провадження у справі (а.с.1-2,16-20).

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення понесених витрат на правову допомогу не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для її скасування, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що створення ПАТ ''Обтеплокомуненерго'' відповіді на звернення позивача, та реєстрація вказаної відповіді у книзі реєстрації вихідної документації відповідача не підтверджує ні факту одержання вказаної відповіді позивачем, ні факту направлення даної відповіді позивачу, тому суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги дані документи, представлені відповідачем. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 17.11.2017 року, в силу приписів статті 60 ЦПК України (2004 р.). Відповідно до ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України (2004р.), яка регламентувала обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти вимог заявленого позову, відповідач представив суду першої інстанції відповідні докази, які спростовують вимоги заявленого позову, і які були враховані судом першої інстанції при розгляді заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу. При цьому необхідно зазначити, що позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України (2004р.), не було представлено суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 58,59 ЦПК України (2004р.) на спростування наданих відповідачем документів.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що відповіді ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' № 3340-т від 30.12.2016 року на своє звернення від 23.12.2016 року, копія якої міститься у матеріалах справи (а.с.15), позивач не отримував, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 17.11.2017 року. Оскільки позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 58,59 ЦПК України (2004р.) на підтвердження вказаних доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у відповідності до ч.1 статті 89 ЦПК України (2004 р.). Оскільки судом встановлено, що із позовом про зобов'язання надати відповідь на звернення позивач звернувся до суду першої інстанції 15.05.2017 року, а відповідь на його звернення від 23.12.2016 року була надана відповідачем 30.12.2016 року та, відповідно зареєстрована у книзі реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' 30.12.2016 року за № 3340-т, тобто, до моменту відкриття провадження у справі (а.с.1-2,16-20).

За даних обставин, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції від 17.11.2017 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:Судді:

Дата складення повної постанови - 26.12.2017 року.