Провадження № 2/761/3329/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват», третя особа - ОСОБА_4 про скасування наказу та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявленим позовом в якому просила: скасувати наказ про звільнення позивача з посади директора ТОВ «Приват»; поновити позивача на посаді директора ТОВ «Приват».

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що з 2000 року вона працювала на посаді директора ТОВ «Приват», 26.03.2014 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців дізналась, що вона не є директором товариства, а керівником призначено ОСОБА_5

Позивач зазначає, що жодних заяв про звільнення вона не писала, збори учасників ТОВ «Приват» не скликались і не проводились, рішення про її звільнення не приймалось. В день звільнення не було проведено розрахунок та не видавалась трудова книжка.

Так як звільнення позивача відбулось з грубим порушенням діючого законодавства, позивач вважає, що є підстави для поновлення її на посаді.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що ОСОБА_3 Загальним зборам учасників ТОВ «Приват» подала заяву з проханням її звільнити з посади директора товариства за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) з 14.03.2014 року. 14.03.2014 року Загальними зборами на яких була присутня позивач було прийнято рішення про її звільнення, що підтверджується копією протоколу. Крім цього, 15.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був підписаний Акт приймання-предачі матеріальних цінностей ТОВ «Приват», а тому твердження позивачки про те, що вона 26.03.2014 року дізналася про звільнення не відповідає дійсності. Крім того, ОСОБА_3 в останній робочий день не видала наказу про складання повноважень директора, не провела остаточний розрахунок при звільненні та не забрала трудову книжку. Водночас ОСОБА_4 були вчинені всі можливі дії щодо здійснення з позивачем розрахунку та вручення трудової книжки - неодноразово надсилалися повідомлення з проханням з'явитися для отримання розрахунку, на адресу позивача надсилалась трудова книжка, яка нею не отримана, потім направлялись повідомлення з проханням з'явитися та отримати трудову книжку, які також проігноровані. Окрім цього, 22.05.2014 року позивач була присутня на загальних зборах учасників товариства і також відмовилась від отримання трудової книжки.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_3, з 26.01.2001 року вона працювала на посаді директора ТОВ «Приват».

Позивач в позовній заяві зазначає, що вона не зверталась із заявою про її звільнення.

Проте з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до загальних зборів учасників ТОВ «Приват» та просила звільнити її з посади директора ТОВ «Приват» за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) з 14.03.2014 року.

Як вбачається з протоколу №2014-03-14, 14.03.2014 року відбулись загальні збори учасників ТОВ «Приват» на яких було прийнято рішення про звільнення з посади директора товариства ОСОБА_3 за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) з 14.03.2014 року та обрано директором товариства ОСОБА_6

В судовому засіданні не було встановлено, що ОСОБА_3 видавала наказ про складання повноважень директора ТОВ «Приват».

15.03.2014 року ОСОБА_6 (в подальшому змінив прізвище на «ОСОБА_6») видав наказ №К2014/1 за яким приступив до виконання обов'язків директора ТОВ «Приват» з 15.03.2014 року.

Крім того, 15.03.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був підписаний акт приймання-передачі матеріальних цінностей ТОВ «Приват».

В судовому засіданні не було надано доказів на спростування підписання ОСОБА_3 зазначеного акту.

Згідно табеля обліку робочого часу за березень 2014 року, обліковується, що ОСОБА_3 з 15.03.2014 року звільнена.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 26.03.2014 року з 15.03.2014 року керівником ТОВ «Приват» є ОСОБА_6

04.04.2014 року, 14.04.2014 року, 16.04.2014 року направлялась телеграма ОСОБА_3 з проханням з'явитися та отримати розрахунок при звільненні.

Листом з описом вкладення від 24.03.2014 року ОСОБА_3 направлялась трудова книжка. Зазначений лист ОСОБА_3 не отримала.

29.04.2014 року на адресу ОСОБА_3 направлялась телеграма з проханням прийти та отримати трудову книжку, проте і дана телеграма ОСОБА_3 не отримана.

ОСОБА_3 оскаржувала рішення загальних зборів від 14.03.2014 року та рішенням Господарського суду м.Києва від 16.06.2015 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог. Рішення набрало законної сили.

Як вбачається з рішення суду, під час розгляду справи Господарським судом м.Києва була призначена експертиза, згідно висновку якої у протоколі від 14.03.2014 року підпис виконано особисто ОСОБА_3

Суд встановив, що ОСОБА_3 була присутня на загальних зборах учасників ТОВ «Приват», які відбулись 14.03.2014 року.

Статутом ТОВ «Приват» передбачено, що до компетенції загальних зборів учасників належить обрання та дострокове відкликання директора.

Таким чином, оскільки підставою для звільнення ОСОБА_3 є саме рішення загальних зборів учасників оформлене протоколом, яке на даний час не скасоване, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та поновлення її на посаді.

Крім того, варто зауважити, що у відповідності до положень статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В судовому засіданні не було надано доказів, що ОСОБА_3 отримувала копію наказу про звільнення чи їй була вручена трудова книжка, тому суд позбавлений можливості вважати, що на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_3 було пропущено місячний строк. Водночас суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача і третьої особи, що ОСОБА_3 стало відомо про її звільнення саме 22.03.2014 року, що підтверджується зазначеним в касаційній скарзі до Вищого господарського суду м.Києва, постанові про закриття кримінального провадження, уточненій позовній заяві до Господарського суду м.Києва, заяві про зміну предмету позову, поданій до господарського суду м.Києва, оскільки законодавцем визначено момент з якого починається відлік місячного строку на звернення до суду для вирішення позовних вимог про поновлення на посаді.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват», третя особа - ОСОБА_4 про скасування наказу та поновлення на роботі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула