З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"10" квітня 2017 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Сенько Л.Ю.,
за участі секретаря Зданевич Г.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Відповідач ОСОБА_1, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася. В письмових запереченнях, які були надані представником відповідача 09.03.2017 року, зазначено, що в позовній заяві безпідставно вказано, що відповідач отримала 5600 грн. за кредитним договором, оскільки в заяві від 14.12.2007 року зазначено, що сума кредитного ліміту становить 1000 грн.. Доказів, які б підтверджували факт видачі кредиту у розмірі 5600 грн. в позовній заяві не зазначено і до матеріалів справи не додано. Крім цього, позивач не представив докази того, що відповідач взяла на себе зобовязання сплачувати відсотки у розмірі 30% річних, 34,8% річних, 43,2% річних, які вказані в розрахунку. В матеріалах справи відсутній кредитний договір, як такий, оскільки, позивач долучив документи, які не містять істотних умов договору, зокрема: не надано типу відсоткової ставки та порядку сплати процентів; не зазначено термін видачі кредиту, строки його повернення. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовими частинами договору, оскільки вони не містять підпису відповідача. Підстави змін відсоткової ставки матеріалами позову не обґрунтовано, докази про повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки до позову не надано. В позовній заяві міститься вимога про стягнення пені і комісії, при цьому не розділяючи вказані поняття, хоча вони є різними за правовою природою та за строками позовної давності. Якщо сума 3238,5 грн. є комісією, то її стягнення не передбачена Умовами та Правилами, а якщо ця сума є пенею, то позивачем пропущено однорічний строк позовної давності по стягненню таких коштів. Представник відповідача наголосив про неможливість одночасного стягнення пені і штрафів, оскільки пеня і штраф є різновидами одного виду цивільно-правової відповідальності неустойки, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором є порушенням ст.. 61 Конституції України. Представник відповідача вважає розрахунок заборгованості, який наданий позивачем арифметично неправильним, а тому навів власний розрахунок. У звязку з вищевикладеним представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю враховуючи таке.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Суд вважає безпідставними заперечення представника відповідача щодо самого факту укладення кредитного договору, який в даному випадку є договором про приєднання, визнання його нікчемним, а також заперечення щодо отримання відповідачем від позивача коштів в кредит, оскільки це спростовується випискою по рахунку, розрахунком заборгованості, анкетами-заявами, які власноруч були заповнені відповідачем 05.12.2007 року та 10.12.2014 року (а.с.8, 125-126).
Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.
Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.
Відповідно до ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг договір позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязання за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди банку.
В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 14.12.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у розмірі у розмірі 1030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як видно з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 28.07.2010 року кредитний ліміт по картці відповідача було збільшено до 4000 грн., 30.09.2010 року до 4800 грн., а 23.10.2010 року до 5600 грн..(а.с.78). Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком Договір, підтверджується підписами у заяві (а.с.8-14, 125-126).
Як видно з наданої представником позивача виписки по рахунку відповідача, остання користувача кредитними коштами з 14.12.2007 року, частково погашала заборгованість і знову користувалась кредитними коштами (а.с.79-89).
Представником позивача також були надані копії документів, які підтверджують факт зміни відсоткової ставки по кредитному договору (а.с.90-124), з яких видно відповідальних осіб банку, які повинні були займатися наданням інформації клієнтам, щодо зміни Тарифів.
Згідно з ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.
З розрахунку видно, що востаннє відповідач погашала заборгованість по кредиту 02.07.2014 року. 10.12.2014 року відповідач підписала нову анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.125-126) і цим погодилася на нові тарифи банку. Тому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що відповідач не знала про нові тарифи банку, які станом на 10.12.2014 року вже діяли.
В розрахунку суму 3238,5 грн., яка нарахована за графою «сума комісії та пені», названа комісією (а.с.7), тому, враховуючи, що позивач не уточнив даний факт, суд вважає, що цю суму слід вважати комісією за надання банківських послуг, а тому пеня за кредитним договором нарахована не була. Відтак суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо одночасного нарахування пені та штрафу за одне й теж порушення кредитного зобовязання.
Крім того, з відповідача, в силу ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 1600 грн. (а.с.1).
Керуючись статтями 15, 30, 60, 61, 88, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 610, 612, 614, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя