Номер провадження: 22-ц/785/6943/17
Номер справи місцевого суду: 500/6307/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М.,

ОСОБА_2

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відновлення права власності на вимощення будинку та стягнення суми, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2017 року,-

встановила:

08 жовтня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відновлення права власності на вимощення будинку шляхом зобовязання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 перенести свій паркан за межі вимощення їх будинку та відновити їх паркан. Згодом позивачі частково змінили і доповнили позовну заяву і просять відновити право власності на вимощення будинку шляхом зобовязання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 збудувати нове вимощення будівлі №118 по вул. Крилова в м. Ізмаїлі загальною площею 12 м.кв, та зварити і зафарбувати частину металевого паркану довжиною 45 см. на попереднє місце.

Посилаючись на те, що вони проживають у житловому будинку №118 по вул.Крилова в м.Ізмаїлі Одеської області. По сусідству з ним у житловому будинку №120 по вул.Крилова в м.Ізмаїлі Одеської області проживають відповідачі. У серпні 2010 року відповідачі звернулися до позивачів з проханням підписати погоджувальні документи, необхідні для приватизації ділянки, проте були виявлені невідповідності в їхніх документах на земельну ділянку реальному стану та документам, які є у позивачів. 22.09.2011 року відповідачі незаконно, самовільно заволоділи частиною вимощення будинку позивачів, а саме, за допомогою бригади будівельників збудували новий паркан на вимощення будинку позивачів, зруйнували частину вимощення для встановлення стовпів, привласнивши частину вимощення, залишивши проміжок між парканом та стіною будинку 35 см., чим унеможливив обслуговування будинку.

Для відновлення функції вимощення відповідачі повинні встановити нове вимощення після переносу паркану загальною площею 12 м.кв. Для відновлення права власності та прийняття законного і обґрунтованого рішення позивачами була оплачена експертиза у розмірі 1500 грн. Також відповідачі вирізали частину металевого паркану довжиною 45 см, який необхідно заварити на місце та зафарбувати, що потребує послуг зварювальника як спеціаліста зі своїм зварювальним апаратом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відновлення права власності на вимощення будинку та стягнення суми відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4подали апеляційну скаргу, у якій просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відновити право власності на вимощення будинку №118 по вул. Крилова в м. Ізмаїлі, шляхом переносу паркану на відстані 0,84 метра від стіни відповідно до абрисів, стягнути з відповідачів 5241,52 грн.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що оскільки відсутня межа, та не доведено чи порушувалась вона ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відсутні докази (акти, обстеження, висновки), що саме відповідачами зруйноване вимощення будинку, тому немає підстав для спонукання відповідачів збудувати нове вимощення площею 12м2, зварити і зафарбувати частину (45см) металевого паркану будівлі №118 по вул. Крилова, м. Ізмаїл. Крім цього по справі не призначалась і не проводилась будь-яка експертиза, тому відсутні підстави для стягнення вказаних в позові сум.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що згідно зі свідоцтвом про право власності САВ №068951 від 02.12.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належить житловий будинок №118 по вул.Крилова в м.Ізмаїлі Одеської області(а/с5). Згідно технічного паспорту від 26.08.2010 року розмір земельної ділянки становить 750м2(а/с4). Відомості щодо приватизації земельної ділянки відсутні.

Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» від 16.06 2017 року №831 відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості по вул.. Крилова,120 власниками житлового будинку з надвірними спорудами є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі договору забудови від 20.05.1981 року. Згідно вказаного договору забудови та плану відводу відводилась земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м. Станом на останню технічну інвентаризацію від 30.11.1997 року загальна площа земельної ділянки складає 631 кв.м, крім того, обєкти самочинного будівництва відсутні. Правовстановлюючі документи в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості по вул. Крилова,118 власниками житлового будинку з надвірними спорудами є ОСОБА_3 і ОСОБА_4, згідно договору забудови земельної ділянки 118 по вул. Крилова в м. Ізмаїлі Одеської області від 15.06.1981 року та плану відводу відводилась земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м. Станом на останню технічну інвентаризацію від 26.08.2010 року загальна площа земельної ділянки складає 750 кв.м, самозахват становить 150 кв.м., крім того, вказана земельна ділянка змінила свою геометричну конфігурацію між сусідньою земельною ділянкою по вул. Крилова,120 в м. Ізмаїлі Одеської області.

Тверда межа між спірними земельними ділянками відповідно до вимог ст.ст. 103,106, 107, 152 ЗК України - не встановлена. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 15 липня 2015 року, залишеним в силі Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від20.06.2017року, позивачам в позові про встановлення меж земельних ділянок відмовлено.

Оскільки відсутня межа, та не доведено чи порушувалась вона ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відсутні докази(акти, обстеження, висновки), що саме відповідачами зруйноване вимощення будинку, тому немає підстав для спонукання відповідачів збудувати нове вимощення площею 12м2, заварити і зафарбувати частину(45см) металевого паркану будівлі №118 по вул. Крилова, м. Ізмаїл. Крім цього по справі не призначалась і не проводилась будь-яка експертиза, тому відсутні підстави для стягнення вказаних в позові сум.

Згідно зі ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За змістом ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_2