Провадження № 2/760/4378/17
В справі № 760/9364/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне /

26 грудня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач у травні 2017 року звернувся до суду з позовом і, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

-стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року, а саме: 32 123, 28 гр. процентів, 3 % річних в розмірі 7 796, 63 гр., інфляційні втрати в розмірі - 55 866, 19 гр., що разом складає 95 786, 45 гр.;

-стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась після ухвалення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року, а саме: 24 106, 82 гр. процентів, 3 % річних в розмірі 3 947, 26 гр., інфляційні втрати в розмірі - 46 418, 93 гр., що разом складає 74 473, 01 гр.

Посилається в позові на те, що 12 січня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 42 500, 00 гр., що підтверджується розпискою, наданою відповідачем, з кінцевим строком повернення 30 жовтня 2012 року.

Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав.

У зв'язку з цим він звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Солом'янського суду м. Києва від 14 березня 2014 року його позов був задоволений та стягнуто з відповідача 42 500, 00 гр. основного боргу, 9 005, 75 гр. - відсотків, 2 857, 40 гр. - 3 % річних, 10 886, 11 гр. - інфляційних втрат, 540, 23 гр. - судового збору, що разом становить 65 901, 76 гр.

31 березня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 50 000, 00 гр., що підтверджено розпискою наданою відповідачем, з кінцевим строком повернення до 30 грудня 2012 року.

Взяті на себе зобов'язання відповідач також не виконав, що змусило його також звертатися до суду з позовом про їх стягнення.

Рішенням Солом'янського суду м. Києва від 07 березня 2012 року з відповідача на його користь було стягнуто 50 000, 00 гр. основного боргу, 4 023, 00 гр. - 3 % річних та 540, 23 гр. - судового збору, що разом становить 54 563, 56 гр.

За даними рішеннями йому були видані виконавчі листи, за його заяви відкриті виконавчі провадження, однак рішення суду до цього часу не виконані, борг відповідачем не повернутий.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач в судове засідання не з'явився, просить розглядати справу в його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач в судове засідання еодноразово не з?являвся, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 12 січня 2012 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу в борг 42 500, 00 гр.

Строк повернення боргу ними за договором був обумовлений не пізніше 30 жовтня 2012 року.

31 березня 2012 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу в борг 50 000, 00 гр.

Строк повернення боргу ними за договором був обумовлений не пізніше 30 грудня 2012 року.

У зв'язку з невиконанням умов договорів позивач звернувся до суду з позовами про стягнення сум боргу з врахуванням відсотків, річних та інфляційних втрат.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача 42 500, 00 гр. основного боргу, 9 005, 75 гр. - відсотків, 2 857, 40 гр. - 3 % річних та 10 886, 11 гр. - інфляційних витрат, а також судові витрати в справі.

Рішенням Солом'янського суду м. Києва від 07 березня 2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 54 563, 56 гр. основного боргу та судові витрати в справі.

/а.с. 11 - 12; 17-20; 21-24/

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наявність вказаного боргу відповідача перед позивачем встановлена зазначеними судовими рішеннями.

На виконання ухвалених судових рішень позивачу були видані виконавчі листи, а 14 червня 2013 року та 05 серпня 2015 року були відкриті виконавчі провадження по стягненню боргу з відповідача.

Постановою від 05 серпня 2015 року накладено арешт на все майно відповідача.

/а.с. 25; 26-27, 28-29/

Встановлено, що на час розгляду справи рішення суду не виконані.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача, перевіреного судом, вбачається, що за рішенням суду від 07 березня 2012 року сума річних від простроченої суми становить 7 796, 63 гр., інфляційних втрат - 55 866, 19 гр. та 32 123, 28 гр. - відсотків.

За рішенням суду від 14 квітня 2014 року сума річних від простроченої суми становить 3 947, 26 гр., інфляційних втрат - 46 418, 93 гр. та 21 106, 82 гр. - відсотків.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З укладеного між сторонами договору позики вбачається, що при його укладенні розмір процентів за користування коштами сторонами не встановлювався, а тому суд вважає обгрунтованими посилання представника позивача та розрахунок процентів відповідно до облікової ставки НБУ протягом всього часу існування боргових зобов?язань відповідача згідно розрахунку, приведеного в позові.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав, наявність боргових зобов"язань перед позивачем не спростував, як і приведеного ним розрахунку.

В свою чергу надані позивачем докази та розрахунки заборгованості відповідають вимогам ст.ст.76-77 ЦПК України і сумніватися в їх об?єктивності у суду немає підстав.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього та розміру задоволених вимог позивача суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 702, 59 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

В той же час, загальна сума задоволених вимог позивача становить 170 259, 46 гр., а тому з відповідача належить до стягнення 30, 00 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.15,16, 526, ч.2 ст.625,1046, 1047, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1051 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 07 березня 2012 року - 32 123, 28 гр. відсотків, 7 796, 63 гр. річних та 55 866, 19 гр. інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року - 24 106, 82 гр. відсотків, 3 947, 26 гр. річних та 46 418, 93 гр. інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1702, 59 гр. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 30, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Л. А. Шереметьєва