Номер провадження: 22-ц/785/632/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль в особі Одеської обласної дирекції на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль в особі Одеської обласної дирекції, третя особа: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції про усунення перешкод у розпорядженні нерухомим майном шляхом визнання припиненим права іпотеки, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась із позовом про: визнання припиненим у публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» (далі-Банк) права іпотеки за укладеним з ОСОБА_4 іпотечним договором від 16.03.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано квартиру №4 по Пироговському провулку,6 в м. Одесі; зобовязання реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції (далі-РС) вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про заборону відчуження спірної квартири, внесеного у звязку із укладенням іпотечного договору від 16.03.2007 року; зобовязання РС вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку спірної квартири внесеного у звязку із укладенням іпотечного договору від 16.03.2007 року.

Позов обґрунтовано тим, що 06.02.2015 року померла мати позивачки ОСОБА_4

На час відкриття спадщини позивачка була єдиним спадкоємцем після смерті матері, прийняла спадщину у вигляді спірної квартири, і, у порядку спадкування за законом, 06.11.2015 року позивача отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру.

Позивачці стало відомо, що спірна квартира з 2007 року знаходиться в іпотеці Банка за борговими зобовязаннями її матері ОСОБА_4

Вимоги кредитора ОСОБА_5 позивачка задовольнила, а ОСОБА_2, як кредитор, до неї з вимогами не звертався.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2, як кредитор, у встановлений законом строк, не звернувся з претензіями до спадкоємця ОСОБА_4, іпотечний договір є припиненим, а існуючи заборони на відчуження і про іпотеку порушують право власності позивачки, позивачка просила позов задовольнити.

Представник позивачки позов підтримав у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в суді першої інстанції.

Представник третьої особи РС не приймав участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2015 року позов задоволено: суд визнав припиненим у Банка право іпотеки за укладеним з ОСОБА_4 іпотечним договором від 16.03.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано квартиру №4 по Пироговському провулку,6 в м. Одесі; зобовязав відділ РС вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про заборону відчуження спірної квартири, внесеного у звязку із укладенням іпотечного договору від 16.03.2007 року; зобовязав відділ РС вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку спірної квартири внесеного у звязку із укладенням іпотечного договору від 16.03.2007 року. З Банка на користь позивачки суд стягнув судові витрати у вигляді судового збору.

В апеляційній скарзі представник Банка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

У засіданні колегії суддів: представник Банка скаргу підтримав; представник позивачки скаргу не визнав.

Представник третьої особи РС у засіданні колегії суддів не зявився.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ч.1 п.п. 3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивачка просила: визнати припиненим у Банка право іпотеки за укладеним з ОСОБА_4 іпотечним договором від 16.03.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано квартиру №4 по Пироговському провулку,6 в м. Одесі; зобовязати РС вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про заборону відчуження спірної квартири, внесеного у звязку із укладенням іпотечного договору від 16.03.2007 року; зобовязати РС вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку спірної квартири внесеного у звязку із укладенням іпотечного договору від 16.03.2007 року з тих підстав, що порушується її право власності на спірну квартиру, яку вона отримала у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 (а.с.4-6).

Колегія суддів відмовляє у позові зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязання та спадкування, які регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про іпотеку».

Іпотекавид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважено перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст.1 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 17 ч.1 Закону України «Про іпотеку»).

Основне зобовязання /кредитний договір/ припиняється з підстав, встановлених главою 50 ЦК України, зокрема з підстав смерті фізичної особи (ст. 608 ЦК України).

Разом з тим, у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою (ст. 23 Закону України «Про іпотеку»).

Встановлено, що 16.03.2007 року між Банком і ОСОБА_4 укладено кредитний договір за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 295 900 доларів США на строк до 16.03.2017 року зі сплатою 13,75 % річних. У забезпечення виконання кредитного договору від 16.03.2007 року, між Банком і ОСОБА_4 16.03.2007 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого позичальник, як іпотекодавець, передала в іпотеку квартиру №4 по Пироговському провулку,6 в м. Одесі. Предмет іпотеки належав іпотекодателю на підставі договору дарування 499/1000 часток квартири від 16.09.1998 року і 501/1000 часток квартири на підставі договору дарування від 06.08.2000 року. Заставна вартість предмету іпотеки була визначена сторонами іпотечного договору у 02 224 697 гривень (матеріали цивільної справи Приморського районного суду м. Одеси №2-6426/11, № провадження 2/522/6978/15, а.с.17-23,26-30, п.п.1.1,1.2,1.4 кредитного договору, п.п.1.1, 1.2, 1.4 іпотечного договору, а.с.54-59).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі заборони відчуження обєктів нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 16.03.2007 року встановлені відповідні обтяження (а.с.16.17).

Станом на 20.10.2010 року позичальник ОСОБА_4Р допустила заборгованість з повернення кредиту та відсотків, зокрема заборгованість по тілу кредиту становила 250 869,37 доларів США, а заборгованість по відсоткам 73 863,20 доларів США, у звязку з чим ОСОБА_2 в березні 2011 року звернувся із позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 (матеріали цивільної справи Приморського районного суду м. Одеси №2-6426/11, № провадження 2/522/6978/15, а.с.3-12, а.с.20-53).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2011 року позов Банка був задоволений і з ОСОБА_4 на користь Банка суд стягнув заборгованість у розмірі 04 417 454,20 гривень.

06.02.2015 року ОСОБА_4 померла (а.с.7).

На підставі заяви поручителя ОСОБА_6 ухвалою суду від 27.05.2015 року заочне рішення суду від 18.05.2011 року скасовано, а ухвалою суду від 20.07.2015 року позовна заява Банка залишена без розгляду (матеріали цивільної справи Приморського районного суду м. Одеси №2-6426/11, № провадження 2/522/6978/15, а.с.82,89).

Після смерті ОСОБА_4, позивачка, донька ОСОБА_4, 20.07.2015 року звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що спадкуванню підлягає спірна квартира. 06.11.2015 року приватний нотаріус видав на імя позивачки свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, при цьому, позивачка успадкувала спірну квартиру, яка знаходиться в іпотеці Банка з березня 2007 року (матеріали спадкової справи і копіях).

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця, в разі порушення боржником своїх зобовязань, переходять обовязки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки (правова позиція Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі №6-31цс16.

Зважаючи на те, що у разі переходу права власності до спадкоємця фізичної особи, у розумінні ст. 23 ч.ч.1-3 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку, що спадкоємець, в разі порушення боржником зобовязань, відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

При цьому, відповідно до ст.ст. 12,33 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання в іпотекодержателя виникає право для звернення стягнення на предмет іпотеки в межах загальних положень закону про строк позовної давності.

Оскільки 06.11.2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4, з 06.11.2015 року вона набула статус іпотекодавця і з цього часу має всі права та несе всі обовязки за іпотечним договором у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що за життя боржник ОСОБА_4 порушувала умови кредитного договору, допустила заборгованість з повернення кредиту та відсотків.

Тому ОСОБА_2, у межах строку позовної давності, не позбавлений права, у встановленому законом порядку, ставити питання про звернення стягнення не предмет іпотеки, при цьому, позивачка відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Зважаючи на викладене, відсутні правові підстави для задоволення вимог позивачки про визнання припиненим у Банка права іпотеки за укладеним з ОСОБА_4 іпотечним договором від 16.03.2007 року.

Вимоги позивачки про зобовязання РС вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про заборону відчуження спірної квартири, внесеного у звязку із укладенням іпотечного договору від 16.03.2007 року; зобовязання РС вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку спірної квартири внесеного у звязку із укладенням іпотечного договору від 16.03.2007 року випливають з вимоги про визнання припиненим у Банка права іпотеки.

Разом з тим, у позові в цій частині слід відмовити з тих підстав, що позов предявлено до третьої особи, яка, у розумінні ст. 30 ЦПК України, не є стороною у справі, тобто відповідачем і відповідно не відповідає за позовом.

Статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору визначається тим, що вона залучається до участі у справі, якщо рішення суду в справі може вплинути у майбутньому на її права або обовязки щодо однієї зі сторін (ст. 35 ч.1 ЦПК України)

Заперечення представника позивачки із посиланням на те, що ОСОБА_2, в порушення ст. 1281 ЦК України, у встановлені законом строки не предявив вимог до позивачки, як спадкоємця ОСОБА_4, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Виходячи з аналізу зазначеної цивільно-правової норми слід дійти висновку, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобовязань спадкодавця перед своїм кредитором.

Разом з тим, у даному випадку йдеться про те, що ОСОБА_2, у встановленому законом порядку, як іпотекодержатель, не позбавлений права звернутись до позивачки, до якої у порядку спадкування перейшли права та обовязки іпотекодателя за іпотечним договором від 16.03.2017 року, з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позову, апеляційна скарга Банка підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль в особі Одеської обласної дирекції задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у позові до публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль в особі Одеської обласної дирекції, третя особа: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції про усунення перешкод у розпорядженні нерухомим майном шляхом визнання припиненим права іпотеки за іпотечним договором від 16.03.2007 року, зобов'язання реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції вилучити запис про заборону відчуження, а також запис про іпотеку нерухомого майна.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_7

ОСОБА_8