Справа № 209/3182/16-ц
Провадження № 2/209/105/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 квітня 2017 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участі секретаря Шепель О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 42287,99 грн. за кредитним договором б/н від 27.07.2012 року та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 27.07.2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір б/н від 27.07.2012 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", і "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином відповідач зобовязання за договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязання за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2016 року має заборгованість 42287,99 грн., яка складається з наступного: 4962,18 грн. заборгованість за кредитом; 31685,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно договору: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1989,90 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судові засідання у справі не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів (постановлення заочного рішення).

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини.

Судом встановлено, що 27 липня 2012 року за заявою ОСОБА_1, ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг б/н від 27 липня 2012 року, який складається з Анкети-заяви, оригінал якої був оглянутий судом (а.с. 12), Тарифів по картам "Універсальна" (а.с. 14), Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с. 15-24), та відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що вона була ознайомлена з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку". Крім того, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом в Анкеті-заяві. (а.с.12 оберт).

Як встановлено судом підписанням Анкети-заяви позичальник приєднався до запропонованих банком умов та тарифів.

ОСОБА_2 довідок про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти ОСОБА_1 по картковому рахунку № 863471 від 15.08.2016 року і 13.09.2016 року (а.с. 9, 43), на картковому рахунку ОСОБА_1 № 863471 (SAMDN4052) 15.04.2013 року було знижено кредитний ліміт до суми 1400 грн., того ж дня 15.04.2013 року знижено кредитний ліміт до 300 грн., та в подальшому з 02.07.2013 року було встановлено кредитний ліміт в сумі 5000 грн. Строк дії кредитної карти становить - листопад 2016 (а.с. 9, 43).

Станом на 15.04.2013 року, діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % в місяць або 30 % на рік (а.с. 14). Далі процентна ставка була декілька разів змінена, а саме 01 вересня 2014 року встановлена у розмірі 2,9% в місяць (а.с. 14, 81, 107) та 01 квітня 2015 року встановлена у розмірі 3,6% в місяць (а.с. 14, 83-85, 109-111), про що позивачем завчасно було повідомлено відповідача у вигляді смс-інформування на вказаний відповідачем номер мобільного телефону +3 (а.с. 86, 112).

На підтвердження визначення суми заборгованості за укладеним договором позивач подав до суду розрахунок заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" за договором б/н від 27 липня 2012 року (а.с. 10-11) та Виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 № 863471 ПАТ КБ "Приватбанк" від 13.09.2016 року (а.с. 39-42), які прийняті судом. В той же час, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 15.04.2013 року (а.с. 37-38) судом не прийнятий за недоведеністю позивачем укладення договору між сторонами 15.04.2013 року.

ОСОБА_2 з тарифів по картам "Універсальна" (а.с. 14) пеня нараховується щомісячно за кожен день прострочення в розмірі 0,24 % на суму загальної заборгованості, а комісія за даним кредитним договором не передбачена. Тому в даному випадку, суд приймає наданий позивачем розрахунок заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" за договором б/н від 27 липня 2012 року (а.с. 10-11) в графі "Сума комісії та пені" як розрахунок пені.

З вищенаведених документів судом встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами, а також частково виконувала свої кредитні зобовязання та періодично вносила на наданий їй позивачем картковий рахунок грошові кошти на погашення заборгованості за договором, укладеним з позивачем, що підтверджує існування факту отримання нею кредитних коштів від банку на встановлених банком умовах та виникнення у банку права вимоги по їх поверненню, що не може бути підставою для звільнення її від відповідальності за невиконання договірних зобовязань, які є чинними, з огляду на презумпцію правомірності правочину, встановлену ст. 204 ЦК України, та обовязковими для виконання з огляду на положення ст. 629 цього Кодексу.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за укладеним між сторонами договором, станом на 31.07.2016 року виникла заборгованість в сумі 42287,99 грн., яка складається з наступного: 4962,18 грн. заборгованість за кредитом; 31685,91 грн. заборгованість по відсоткамза користування кредитом; 3150 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно договору: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1989,90 грн. штраф (процентна складова). Останнє погашення заборгованості відповідачем відбулося 26.10.2013 року в сумі 30 грн. (а.с. 40 оберт). Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 10-11) та Випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 № 863471 ПАТ КБ "Приватбанк" від 13.09.2016 року (а.с. 39-42).

Також, зі змісту розрахунку заборгованості ПАТ КБ "Приватбанк" та Виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 10-11, 39-42) вбачається, що розрахунок проведено щодо заборгованості за договором, укладеним відповідачем, співпадають сума кредиту, дата укладення договору, розмір процентної ставки і порядок їх нарахування, та усі його умови, що не може бути підставою для визнання письмового доказу неналежним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ст. 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Крім цього, судом враховано, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростований відповідачем, письмові заперечення щодо не визнання суми заборгованості або інші розрахунки боргу до суду відповідачем не надавались, вимоги про застосування позовної давності не заявлялись, про наявність інших доказів з приводу виниклої спірної заборгованості суду не повідомлялось.

Таким чином, розрахунок заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" за договором б/н від 27 липня 2012 року (а.с. 10-11), суд визнає належним та допустимим доказом, а суму заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею, зазначену у ньому вірною.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_2 зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

ОСОБА_2 зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

ОСОБА_2 ч. 1, 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

ОСОБА_2 зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_2 зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

ОСОБА_2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

ОСОБА_2 з ч.1 ст. 638 та ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

ОСОБА_2 ст. 634 ч.1 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_2 зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Постановою № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, передбачено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З цих підстав, враховуючи, що відповідачем суду іншого розрахунку заборгованості надано не було, питання щодо припинення дії кредитного договору не ставилось, зменшення розміру пені відповідачем не заявлялось, суд визнає наданий банком розрахунок заборгованості по тілу, процентам і пені обґрунтований,

ОСОБА_2 ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені.

Втім, як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, банком крім пені в розмірі 3150 гривень також нараховані штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1989,90 грн. (процентна складова від суми заборгованості).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 1.1.5.25 Умов надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і Правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Отже, враховуючи положення ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення постановою у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому останні задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, зобовязання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості по тілу, процентам і пені підтверджена документально і підлягає стягненню на користь позивача.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» має бути стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 27.07.2012 року, яка складається з наступного: 4962,18 грн. заборгованість за кредитом; 31685,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150 грн. заборгованість за пенею.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (інші відомості про боржника суду невідомі) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за договором б/н від 27 липня 2012 року у розмірі 39798 (тридцять девять тисяч сімсот девяносто вісім) гривень 09 копійок, яка складається з наступного: 4962,18 грн. заборгованість за кредитом; 31685,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150 грн. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана останнім протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Я.В. Замкова