Справа № 459/2241/16 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1670/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна нажитого в шлюбі шляхом стягнення ? частини кредитних коштів, сплачених за придбання автомобіля,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка в серпні 2016 року звернулася в суд з даним позовом, в якому вказала, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2000 року, який рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30.05.2011 року було розірвано. За час шлюбу, ними було придбано легковий автомобіль 2008 року випуску марки CHEVROLET Lacetti NF 19В, червоного кольору, д.р.н. ВС 8364 ВМ, який було зареєстровано на неї, з наданням права керування відповідачу. 18.08.2008 року між ТзОВ «УкрАвто ЗАЗ-Сервіс» та нею було укладено договір купівлі-продажу автомобіля №2296, вартість якого була визначена в сумі 88960 грн., з яких 15,1%, що в доларах США складало 2951,65 (13430 грн.) вносилися відразу в банк. 21.08.2008 року між нею та АКІ банк «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно якого банк надав кредит в розмірі 16000 доларів США на купівлю вказаного вище автомобіля. Кредит та плата за користування кредитом поверталися банку в доларах США. З моменту придбання автомобіля і до часу розірвання шлюбу з відповідачем було погашено кредит в сумі 6368,45 доларів США, решта суми, починаючи з 30.05.2011 року, виплачувалася відповідачем за їхньою усною домовленістю. 11.11.2013 року нею було анульовано довіреність, яку вона видала відповідачу на право керування вказаним вище автомобілем. На вимогу надати їй можливість користуватися спільним автомобілем, відповідач не надав їй такої можливості, а відтак домовленості з цього приводу між ними не досягнуто. Враховуючи наведене, з посиланням на вимоги ст.60, 61 ч.2, 3, 63, 69 ч.1, 70 СК України, просила суд в порядку поділу майна нажитого в шлюбі стягнути з відповідача на її користь 1/2 суми коштів сплачених за придбання вказаного вище автомобіля, в сумі 4660,05 доларів США, що за курсом НБУ становить на дату подачі позову становить 115662,44 грн., а також стягнути судовий збір.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна нажитого в шлюбі - задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_3 Зеноновича на користь ОСОБА_5 1/2 суми коштів сплачених за придбання автомобіля марки - «Chevrolet Lacetti» NF 19B, червоного кольору, д.р.н. ВС 8364 ВМ в сумі 4660,05 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 115 662 (сто п'ятнадцять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 44 коп. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2016 року оскаржив представник відповідача ОСОБА_4, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Просить Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення такої, з наступних підстав.

За приписами ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В той же час, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено, що неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2000 року по 10 червня 2011 року.

Під час шлюбу згідно договору купівлі-продажу автомобіля №2296 від 18 серпня 2008 року, ОСОБА_6 придбала у ТзОВ «УкрАвтоЗАЗ-Сервіс», автомобіль марки «Шевроле Лачетти» вартістю 88 960 грн., при цьому сплатила продавцю частину вартості автомобіля у сумі 15,1%, тобто 13430 грн.

Як вбачається з копії договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 21 серпня 2008 року, ОСОБА_6 отримала від Акціонерного комерційного банку інноваційного банку «УкрСиббанк» кредит в сумі 16 600 доларів США.

Крім того, згідно копії заяви анкети на отримання кредиту «УкрСиббанком» №624 від 14.08.2008 року, ОСОБА_6 заповнила дану заяву, предметом якої було надання кредиту на автомобіль Шевроле Лачетті у розмірі 16600 доларів США та авансу у розмірі 2 951 доларів США, ринкова вартість якого складає 19 551,65 доларів США.

З копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «Ghevrolet Lacetti NF 19 B», д.р.н. ВС 8364 ВМ, від 19.08.2008 року, вбачається, що право керування на такий має також відповідач ОСОБА_3.

На підставі заяви ОСОБА_5, 11.11.2013 року приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу ОСОБА_7 скасовано довіреність, видану нею на ім'я ОСОБА_3 на право продажу та керування автомобілем «Ghevrolet Lacetti NF 19 B» д.р.н. ВС 8364 ВМ.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30.05.2011 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, зареєстрований 29.09.2000 року розірвано.

ОСОБА_6 18.11.2011 року змінила імя на ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про зміну імені серії І-СГ №011780, виданого відділом ДРАЦС Сокальського РУЮ Львівської області.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції, посилався на вимоги ст. 60 , ч.3 ст. 61, ч.4 ст. 65 СК України та правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року, згідно якого, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобовязання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники (справа №6-486цс16).

Беручи до уваги те, що позивачкою було придбано автомобіль на час перебування сторонами у шлюбі, тобто такий придбаний за спільні кошти подружжя, а також те, що на даний час автомобіль перебуває у користуванні відповідача, а позивачка виявила бажання компенсації їй від відповідача 1/2 коштів сплачених за автомобіль від загальної суми за період перебування ними у шлюбі, яка становить 9 320, 10 доларів США, і в яку входять сплачені кошти в сумі 2951,65 доларів США, що становлять 15,1% вартості автомобіля та 6 368,45 доларів США, що погашалися банку сторонами за час перебування у шлюбі (2951,65 доларів США + 6368, 45 доларів США) : 2 = 4660,05 доларів США), прийшов до висновку про обґрунтованість позову, а відтак і про те, що такий підлягає до задоволення.

Однак, колегія суду з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Безспірно встановлено, що автомобіль придбаний подружжям за кредитні кошти під час перебування сторін у шлюбі, а відтак за приписами ст.60 ч.1 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України належить обом, як колишнім дружині та чоловікові, на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу між сторонами, в силу вимог ч.1 ст.68 СК України не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу, а відтак, є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Вимога про припинення права на частку в майні не заявлялась.

Частина 4 ст.65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використано в інтересах сім»ї. З пояснень сторін вбачається, що договір кредиту на придбання автомобіля укладався в інтерсах сім»ї, придбаний автомобіль до розірвання шлюбу використовувався в інтересах сім»ї, договір кредиту до розірвання шлюбу виконувався обома з подружжя. За домовленістю сторін після розірвання шлюбу такий виконується відповідачем.

Нормами СК України, на які посилається позивач, чи будь-якими іншими, не передбачено стягнення із колишнього з подружжя коштів, сплачених під час перебування у шлюбі на придбання майна і погашення кредиту, який був отриманий для придбання такого майна, якщо при цьому придбане майно залишається у спільній сумісній власності подружжя, і вимоги про його поділ, чи про припинення права на частку в майні, з врахуванням боргів подружжя та правовідносин за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї, не ставляться.

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року по справі №6-486цс16, є безпідставним, оскільки такий зроблений на підставі інших фактичних обставин справи.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Це відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. п.3, 4, ч. 2, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна нажитого в шлюбі шляхом стягнення ? частини кредитних коштів, сплачених за придбання автомобіля - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5на користь ОСОБА_3 1272грн. 28 коп. (одна тисяча двісті сімдесят дві грн. 28 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_8