Справа № 461/519/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/5319/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Арутюнової Н.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського відділення №1 ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк»про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до відділення №1 ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження додаткову інформацію про вкладника та відшкодування коштів за договором строкового банківського владу.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що між ПАТ «Дельта Банк» в особі ОСОБА_6, яка діяла на підставі Довіреності № б/н від 05.09.2013 року та ОСОБА_3 було укладено Договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, відповідно до умов якого, Банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 3 500 дол. США у тимчасове строкове користування до 24 серпня 2015 року, та зобов'язується сплачувати проценти за його користування (п.1.4. Договору банківського вкладу). Відповідно до пунктів 1.10 та 1.11. Договору банківського вкладу, Банк зобов'язується при настанні дати повернення вкладу, або в разі дострокового припинення дії цього Договору повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти. Вона отримала від уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» «Повідомленням про нікчемність правочину» № 8821/2152 від 23.09.2015 року з якого дізналась про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3. Вказане повідомлення було відправлене їй на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Відповідно, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято Рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В., строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно. Їй також було роз'яснено, що для отримання коштів вкладники АТ «Дельта Банк» можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду. У відповідності до вищезгаданого Рішення по Львівській області Банком - агентом, що здійснює виплату коштів визначено АТ «Укрексімбанк». Однак, її не внесли в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Відтак, вона звернулась до Уповноваженої особи Фонду із Кредиторською вимогою №3137467 від 26.10.2015 року, у якій просила визнати її кредитором ПАТ «Дельта Банк» та здійснити виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом. ОСОБА_3 надіслала Кредиторську вимогу на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» експрес доставкою Компанії «Нова пошта». Однак, відповіді на Кредиторську вимогу вона так і не отримала. Згідно Листа ПАТ «Державний експортно-імпортного Банку України» №060-12/787 від 18.03.2016 року (АТ «Укрексімбанк») її було повідомлено, що АТ «Укрексімбанк» є банком - агентом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо здійснення виплат гарантованих сум відшкодувань вкладникам ПАТ «Дельта Банк». Згідно з реєстром вкладників ПАТ «Дельта Банк» наданого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до АТ «Укрексімбанку» на ім'я ОСОБА_3 надійшов грошовий переказ у сумі 66 грн. 61 коп.. Рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» щодо визнання нікчемними Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 є незаконним, безпідставним та таким, що порушує її цивільні права в якості вкладника Банку. Вказаний договір банківського вкладу не містить умислу на укладення угоди, яка завідомо суперечать інтересам держави і суспільства, зазначений правочин не є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави, та не доведено наявність правових підстав для не включення її до переліку владників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Зазначає, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» повинен був надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_3, про включення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», та визначити розрахункову суму відшкодування коштів за вкладами у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) доларів США за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу.

Таким чином, вважає, що їй повинна бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року позов ОСОБА_3 - задоволено повністю.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_11 стосовно включення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», а Львівське Відділення №1 ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_3 кошти у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) доларів США за її вкладом за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3.

Стягнуто солідарно з Львівського відділення № 1 ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 970,00 грн..

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ПАТ «Дельта Банк».

В апеляційній скарзі, зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Допущені в процесі розгляду справи порушення норм процесуального та матеріального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема звертає увагу суду на те, що у спірних відносинах між позивачем, як вкладником ПАТ «Дельта Банк», та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадировим В.В., як особою наділеною владними управлінськими функціями по відношенню до вкладників ПАТ «Дельта Банк», склалися відносини влади та підпорядкування, тобто наявний публічно-правовий спір. Разом з тим, як вбачається з постанови Верховного Суду України у справі №6- 2309цс16 від 09.11.2016 року на яку посилався представник позивача та суд, особа звертався з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором строкового вкладу, тобто особа зверталася за захистом порушених прав, що виникли із цивільно-правової угоди. Крім того, спір за тотожними з даними позовними вимогами цивільної справи №461/519/17, предметом та підставами позову та змісту позовних вимог був предметом розгляду колегії суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 01.03.2017 року у справі №21-2315а16, тобто спір був розглянутий за правилами КАС України Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Однак, незважаючи на доводи представника АТ «Дельта Банк» провадження у справі закрито не було. Крім того, зазначає, що представником АТ «Дельта Банк» зверталася увага суду на те, що відповідачем по справі не може бути Львівське відділення №1 Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (79000, м. Львів вул.Коперника, буд.10). Так, 25 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладений Договір №018-13524-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США із сумою вкладу 3500,00 доларів США. Відповідно до статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Згідно статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді, а Львівське відділення №1 АТ «Дельта Банк» - не є юридичною особою, є структурною одиницею АТ «Дельта Банк». Львівське відділення № 1 є без балансовим відділенням АТ «Дельта Банк», якому присвоєний лише внутрішньобанківський реєстраційний код. Всі банківські розрахунково-касові операції, які здійснюються Відділенням, обліковуються на балансі АТ «Дельта Банк». Відділенню не присвоєний ні код ЄДРПОУ, ні окреме МФО банку. Згідно п.1.2 та п. 1.3 Положення про Львівське відділення №1 АТ «Дельта Банк» дане відділення не є юридичною особою, є структурною одиницею Банку та діє виключно в межах наданих положенням про відділення повноважень з метою підвищення якості банківського обслуговування. Отже, такого суб'єкту цивільно-процесуальних правовідносин як «відокремлений структурний підрозділ» чинним Цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено та відповідно відсутній правовий механізм до зобов'язання останнього розкрити (надати) інформацію, що належить юридичній особі та стосується її діяльності. Таким чином, відсутні правові підстави для зобов'язання Львівського відділення № 1, до яких подано позов розкрити будь-яку інформацію, що належить юридичній особі АТ «Дельта Банк». Згідно з п.38 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої статті 110 ЦПК також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (стаття 95 ЦК). Відомості, що філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Згідно відомостей з вищевказаного Витягу з Єдиного державного реєстру дані про відокремлені структурні підрозділи Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () відсутні. Отже, належним відповідачем у цій справі може бути виключно юридична особа - АТ «Дельта Банк». Також, зазначає, що позивачем підтвердження про внесення ним особисто вкладу не надано, а третьою особою ОСОБА_7, яка здійснювала переказ коштів на рахунок позивачки, отже кошти фактично належать і належали не позивачці, а третій особі, яка здійснювала переказ у іноземній валюті. Крім того зазначає, що порядок же використання та вичерпний перелік операцій, які можуть здійснювати фізичні особи-резиденти за поточними рахунками в іноземній валюті передбачено п.п.7.12, 7.13 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003 року, в яких не передбачено можливість як зарахування, так і перерахування (поповнення) депозитного рахунку в іноземній валюті від однієї фізичної особи-резидента на рахунок іншої фізичної особи - резидента. Відтак, комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між Банком та фізичними - особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків третіх осіб є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону, в тому числі й Договір №018-13524-250215 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» в доларах США, укладений 25 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк», що підтверджується копією повідомлення яке міститься в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Арутюнової Н.Ф. на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1-.4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права.

Згідно з п.17 ст.2 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбаченим цим законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Частиною 1 ст. 54 вказаного закону рішення, що приймаються відповідно до цього закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до статті 47 Закону уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Разом з тим згідно зі статтею 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно- правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи в січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження додаткову інформацію щодо про вкладника ОСОБА_12 стосовно включення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк»

Такі спірні правовідносини регулюються розділом V «Гарантії Фонду та відшкодування за вкладами» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч.1 ст.26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами ч..ч.1-3 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів вважає, що у спірних відносинах між ОСОБА_3, як вкладником ПАТ «Дельта Банк» та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»Кадировим В.В. як особою наділеною владними управлінськими функціями по відношенню до вкладників ПАТ «Дельта Банк» склалися відносини влади та підпорядкування, тобто наявний публічно-правовий спір, а тому колегія суддів приходить до переконання, що провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_3 стосовно включення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання Львівське Відділення №1 ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_3 кошти у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) доларів США за її вкладом за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладено, між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, то колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» в особі ОСОБА_6, яка діє на підставі Довіреності №б/н від 05.09.2013 року та ОСОБА_3 укладено Договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, відповідно до умов якого, Банк прийняв від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 3 500 дол. США у тимчасове строкове користування до 24 серпня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування. Відповідно до Договору банківського вкладу, Банк зобов'язується при настанні дати повернення вкладу, або в разі дострокового припинення дії цього Договору повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти.

Встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім`я позивачки ОСОБА_3 надійшли внаслідок дроблення (розбивки) великого вкладу іншого клієнта ОСОБА_7 з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування грошових коштів за рахунок держави.

Згідно статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» (далі Правила) затверджених Рішенням Ради директорів АТ «Дельта-Банк» протоколом №14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що укладений 25.02.2015 року позивачкою ОСОБА_3 Договір № 018-13524-250215 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» в доларах США, зокрема, п.1.8 містить умову, що зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладення сторонами договору.

Згідно матеріалів справи та пояснень сторін кошти вносилися третіми особами, що є порушенням умов Договору та Правил.

Порядок залучення вкладів банками України від фізичних осіб врегульовані Інструкцією про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою правління НБУ від 01.06.2011 р. № 174 та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджених постановою правління НБУ від 12.11.2003р. № 492. Згідно п.10.1 Інструкції №492 зазначено, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішнім положенням банку.

Згідно з п.10.1 Інструкції № 492 закріплено, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Відповідно до п.2.9 Інструкції №174, банк (філія, відділення) зобов'язані видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру) або інший документ, що є підтвердженням, про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Позивачкою ОСОБА_3 в підтвердження про внесення нею особисто вкладу не надано, а третьою особою ОСОБА_7, яка здійснювала переказ коштів на рахунок позивачки, заявлена до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» кредиторська вимога.

Згідно постанови правління НБУ від 16.09.2013 року № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з рахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на рахунок в іноземній валюті іншої фізичної особи, чого судом першої інстанції враховано не було.

Порядок же використання та вичерпний перелік операцій, які можуть здійснювати фізичні особи-резиденти, за поточними рахунками в іноземній валюті передбачено п.п.7.12, 7.13 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003 року, в яких не передбачено можливість як зарахування, так і перерахування (поповнення) депозитного рахунку в іноземній валюті від однієї фізичної особи-резидента на рахунок іншої фізичної особи - резидента.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, судом не дано оцінки обставинам, які склалися в ПАТ «Дельта-Банк». Зокрема, 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідацію АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №619 від 20.02.2017 року продовжений строк процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» до 04.10.2019 року

Таким чином, з моменту запровадження у АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, а в подальшому ліквідаційної процедури та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів АТ «Дельта Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, у випадках встановлених цим Законом.

Відповідно 8 частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Перевірка здійснювалася на виконання Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 року, та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 року.

Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані на розгляд Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк», відповідно до протоколу від 15.09.2015 року.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами- клієнтами Банку після 16.01.2015 року включно.

Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями та на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону встановлено, що Договір № 018-13524-250215 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» в доларах США, укладений 25 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк» є нікчемним, однак суд першої інстанції не дав цьому факту належної правової оцінки.

Судом першої інстанції не враховано, що зазначені операції із перерахуванням грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті в Банку в період дії Постанови НБУ №692/БТ від 30 жовтня 2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних»

Відповідно до зазначеної постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Незважаючи на заборону, АТ «Дельта Банк» був укладений депозитний договір з позивачем та проведено операцію за результатами якої збільшилася гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, що є порушенням Постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», яка обов'язкова до виконання діючого законодавства у сфері банківської діяльності. В подальшому постановою НБУ №150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесене до категорії неплатоспроможних, що підтверджує законність прийнятих обмежень відносно Банку постановою від 30.10.2014 року. Отже, укладення між Банком та фізичними особами договорів банківського вкладу за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами Банку та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання Банком кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.

Повідомленням № 8821/2152 від 23.09.2015 року позивачку повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта-Банк» та ОСОБА_4 згідно пункту 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» . Звернуто увагу на тому, що відповідно до ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зокрема, законодавство передбачає можливість визнання деяких нікчемних правочинів дійсними (ч.2 ст. 218, ч.2 ст.219, ч.2 ст. 220, ч.2 ст. 224) за підставами визначеними ЦК України.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що у зв'язку з недодержанням вимог Закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статями 218 та 220 ЦК України.

Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені у зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту цивільних прав та інтересів не відповідає вимогам закону - спосіб захисту щодо визнання права вкладника між нею та ПАТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу не передбачений ст.ст.16, 215 ЦК України.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції задовольняючи позов, дійшов помилкового висновку, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольнив такі.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 212, 255 ч1. п.1, 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_3 стосовно включення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» - закрити, роз`яснивши, що спір в частині згаданих позовних вимог відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

В задоволенні позовних вимог про зобов'язання Львівське Відділення №1 ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_11 кошти у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) доларів США за її вкладом за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_11 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета