Справа № 2/303/2261/17
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

20 грудня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючої судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Галас Л. В.

за участю: представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачеві, відповідно до п.9) ч.1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 № 2147-VIII), цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 поданого від імені та інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_1 просить про поділ спільного майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотувує тим, що за час перебування сторін у шлюбі, 06.04.2007 року ними за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_2, що стверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі за № 2112. Дана квартира була зареєстрована на імя відповідача ОСОБА_3 На даний час відповідач використовує спірну квартиру для власного проживання зі своєю новою сімєю, що порушує право позивачки на користування належним їй майном. З врахуванням тієї обставини, що відповідач ухиляється від утримання спільних дітей, просила суд, визнати за нею 2/3 частини вищевказаної квартири.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності не подав. Повідомлявся судом у порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України (наявне повідомлення про вручення).

Суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України(в редакції від 03.10.2017 № 2147-VIII).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. (Постанова № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя ).

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 10.02.2001 року по 07.06.2017 року, що стверджується заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2017 року по справі № 303/2304/17 (а.с.5).

За час шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується письмовими доказами.

За час перебування сторін у шлюбі, а саме, 06.04.2007 року ними, як подружжям, було придбано квартиру АДРЕСА_3, що стверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі за № 2112. Титульним володільцем вказаної квартири, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зазначено ОСОБА_3 (а.с.9)

Зі слів представника позивача, вказана квартира була придбана сторонами, як подружжям за спільні грошові кошти та в інтересах сімї. Про що, зазначено у п.15 договору купівлі-продажу квартири від 06.04.2007 року. Підписавши договір, «Покупець» - ОСОБА_3 (відповідач у справі) ствердив той факт, що квартиру, яка є предметом цього договору, він купує за кошти набуті за час перебування у зареєстрованому шлюбі, отримавши згоду дружини на придбання квартири та укладення договору купівлі продажу.

Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За загальним правилом вважається, що кожна річ (крім речей індивідуального користування), придбана під час шлюбу є спільним сумісним майном подружжя і відповідно вони мають абсолютно рівні права. Винятками з цього правила є: майно, набуте до реєстрації шлюбу; майно, отримане в період шлюбу в порядку спадкування чи дарування, приватизоване майно або придбане за особисті кошти, приватизована земельна ділянка; особисті речі, коштовності, отримані премії, нагороди; відшкодування, отримане за заподіяну шкоду або зіпсовану річ, страхові виплати.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 не отримувала аліменти від відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей, так як боржник (відповідач по справі) ухиляється від сплати аліментів, що підтверджено довідками №3-997 від 22.06.2017 року та 30.06.2017 року виданими державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_6.

Відповідно до ч.2 ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Беручи до уваги те, що разом з ОСОБА_2 проживають двоє її неповнолітніх дітей та перебувають на повному її утриманні, а відповідач ОСОБА_3 не дбав про матеріальне забезпечення сімї та на даний час ухиляється від утримання їх спільних дітей не сплачує аліменти, суд знаходить підстави для відступу від рівності часток подружжя під час поділу спільного сумісного майна.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Обставинами, що мають істотне значення для відступу від рівності часток, суд визнає проживання разом з позивачкою двох неповнолітніх дітей, неможливість користуватися належною їй квартирою для проживання там з власними дітьми, через використання даної квартири відповідачем ОСОБА_3 та ухилення останнього від утримання неповнолітніх дітей та забезпечення їх житлом.

Судом не здобуто, а відповідачем не надано жодних доказів, що квартира АДРЕСА_4, була придбана не за спільні сімейні кошти, а за особисті кошти одного з подружжя.

Твердження відповідача ОСОБА_3, викладені у його запереченні на позов, не узгоджуються з зазначеним у п.15 договору купівлі-продажу квартири, який ним підписаний та посвідчений нотаріально, тому суд оцінює такі критично.

За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись: Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , ст. ст.. 60, 61, 69, 70 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 263 265, 280-282, п.9) ч.1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 № 2147-VIII) України, суд заочно-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Поділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільну квартиру АДРЕСА_4, визнавши за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4, а за ОСОБА_3 1/3 частину даної квартири.

Стягнути з ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в користь ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 1600,00 (одну тисячу шістсот) гривень сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, у порядку та строки, встановлені ст. 284 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий Морозова Н. Л.