Справа № 136/1858/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"11" квітня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «ОСОБА_2 Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким.

Вона, ОСОБА_1, являється власником земельної ділянки (паю), площею 3,5185 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №174895 від 10.07.2003 року (кад.№:04:000:0031).

05.01.2005 року вона уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» договір оренди за №155 належної їй земельної ділянки терміном на 10 років (п.4 Договору оренди) без чіткого визначення дати його закінчення. 25.10.2006 року вищевказаний договір був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 2.

13.06.2016 року вона звернулась із відповідною письмовою заявою до ТЗоВ «Концерн «ОСОБА_2», в якій повідомила про свої наміри, що не бажає продовжувати договір оренди належної їй земельної ділянки. Однак їй повідомили про існування нібито підписаної нею додаткової угоди від 27.12.2010 року до договору оренди землі за №155 від 05.01.2005 року, реєстраційний запис № 2, згідно якої строк договору оренди збільшено до 20 років.

Позивач вказує у позові, що додаткову угоду від 27.12.2010 року до договору оренди землі за №155 від 05.01.2005 року, реєстраційний запис № 2, вона не підписувала, доручень з даного приводу нікому не давала, жодних перемовин із представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» з приводу оренди земельних ділянок не було, позивач вважає, що було відсутнє вільне волевиявлення сторони правочину на укладення договору строком на 20 років, підроблений її підпис на примірнику додаткової угоди до договору оренди землі, тому вказану додаткову угоду слід визнати недійсною судом, так як було порушено її права на мирне володіння майном.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у заявленому обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що позивач з 2011 року отримував орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової вартості землі, про що засвідчував своїми підписами у відомостях товариства, отож знала про існування Додаткової угоди та її істотні умови, підписи на якій повністю збігаються із підписом на договорі та паспортних документах, тому вимоги за позовом є необґрунтованими, строк позовної давності закінчився в 2014 році, тоді як звернення позивача до суду відбулось в 2016 році, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, будучи оповіщеною про день та час розгляду справи належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у її відсутності до суду не направила, отож суд визнає її неявку неповажною, тому не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ВН №174895(а.с.6), ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 3,5185 га в межах згідно з планом, що розташована на території Славнянської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер кад.№:04:000:0031.

05.01.2005 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «ОСОБА_2 Агро» було укладено Договір оренди землі №155, предметом якого є вищевказана земельна ділянка, строк дії договору сторонами було узгоджено на 10 (десять) років. Орендна плата визначена в розмірі 1,5 % (а.с.7-12). Вказаний договір 25.10.2006 року був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за №2.

13.06.2016 року ОСОБА_1 письмово звернувся до ТОВ «Концерн «ОСОБА_2 Агро» із заявою, в якій просила про повернення належної їй земельної ділянки, оскільки вона не бажає продовжувати Договір оренди (а.с.11).

Зазначені обставини сторонами спору визнавались, отож доказуванню, в силу ст.61 ЦПК України, не підлягають.

Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого станом на 01.12.2015 року, індексний номер 48767530, до Договору оренди землі №155 від 05.01.2005 року було внесено зміни Додатковою угодою від 27.12.2010 року щодо строку дії договору, який становить 20 років з правом пролонгації та орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки (а.с.13). Вказані зміни було проведено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Позивач вказує, що Додаткову угоду від 27.12.2010 року до Договору оренди землі №155 від 05.01.2005 року вона не підписувала, відсутнє її волевиявлення спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені угодою, отож такий правочин має бути визнаний судом недійсним.

Згідно частин 1 - 3 ст. 10 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За загальними положеннями про договір Розділ ІІ ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та така угода підписана сторонами договору.

Додаткова угода від 27.12.2010 року до Договору оренди землі №155 від 05.01.2005 року судом не досліджувалась, оскільки відповідачем вона втрачена (лист за №105 від 28.02.2017 року), у позивача відсутня, а державним реєстратором з питань Державної реєстрації Липовецької районної державної адміністрації матеріали реєстраційної справи щодо реєстрації Додаткової угоди від 27.12.2010 року укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «Концерн «ОСОБА_2 Агро» надані у копіях.

Отожна день розгляду справи встановити наявність угоди, про оскарження якої позивач звернувся до суду, не представилось за можливе, оскільки у сторін та органу, який проводив її державну реєстрацію вона відсутня, відтак вирішити питання наявності волевиявлення сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків за такою угодою, яка не була надана експерту для проведення експертного дослідження та не була предметом дослідження судом, не представилось за можливе.

Зважаючи на те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а іншого не доведено позивачем, отож суд дійшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд, керується ст.88 ЦПК України, тому у разі відмови в задоволенні позову, усі понесені позивачем витрати, які підтверджені документально, відносить за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «ОСОБА_2 Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргуне було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко