Справа № 635/1686/17
Провадження № 4-с/635/22/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області матеріали за скаргою ОСОБА_1, особи, на рішення яких подається скарга: начальник Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2, старший державний виконавець Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії начальника Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 та старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3 та просить визнати неправомірною та скасувати Постанову начальника Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 від 31.01.2017р.; визнати неправомірною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 від 31.01.2017р. про відновлення виконавчого провадження та Постанову старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 від 15.02.2017р. для проведення відрахування із заробітної плати, пенсійного забезпечення (доходів) боржника.

Скаржник обґрунтовує свої вимоги тим, що 13.04.2009р. на підставі виконавчого листа № 1/307/2008 виданого 16.02.2009р. Харківським районним судом Харківського області державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 12327291 про стягнення зі скаржника в примусовому порядку матеріальної шкоди у розмірі 100000,00грн. на користь ОСОБА_5, про що винесено Постанову.

14 листопада 2013 року вищезазначене виконавче провадження закінчене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 606-XIV від 21.04.1999р. із змінами та доповненнями далі Закон № 606) - у звязку з направленням виконавчого документу за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, про що державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 винесено Постанову.

31 січня 2017 року Постановою начальника Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 скасовано Постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.04.2009р. та відновлено виконавче провадження № 12327291.

31 січня 2017 року старшим державним виконавцем Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 відновлено виконавче провадження, про що винесено Постанову.

Вищезазначені Постанови, як зазначає скаржник ним не отримувалися.

Постанову начальника Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 від 31.01.2017р. про скасування Постанови про закінчення виконавчого провадження і про відновлення виконавчого провадження (далі по тексту Постанова 1) та Постанову старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 від 31.01.2017р. про відновлення виконавчого провадження (далі по тексту Постанова 2) скаржник вважає протиправними, безпідставними з врахуванням наступного.

В Постанові 1, як зазначає скаржник, не зазначені підстави перевірки виконавчого провадження; в мотивувальній частині відсутнє посилання на норми законодавства, які порушено державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження; в резолютивній частині відсутній висновок щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні з врахуванням вимог законодавства та не визначено особу, яка зобовязана вжити заходів щодо усунення порушень законодавства.

В Постанові державного виконавця Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2013р. відсутнє посиланні на те, що виконавчий документ направляється до іншого відділу ВДВС, зокрема: в Червонозаводський ВДВС Харківського МУЮ, для подальшого виконання.

В Постанові 2 на думку скаржника існують наступні порушення.

Відповідно до п. 3.2.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р. (дата втрати чинності 18.01.2016р., далі по тексту Інструкція № 74/5) якщо в процесі виконавчого провадження державному виконавцеві стало відомо, що змінилося місце роботи боржника, то державний виконавець негайно складає про це відповідний акт (додаток 5 до Інструкції). Виконавчий документ разом з копією акту не пізніше наступного дня державний виконавець зобовязаний надіслати до органу державної виконавчої служби за новим місцем роботи боржника. Супровідний лист про направлення виконавчого документа за належністю підписує начальник відповідного державного органу. Дані вимоги Інструкції № 74/5 державним виконавцем Прищенком В.В. не виконано в повному обсязі, що підтверджується відсутністю у виконавчому провадженні вищезазначеного акту та супровідного листа про надіслання виконавчого документу для виконання до Червонозаводського ВДВС нібито за місцем роботи скаржника.

Відповідно до п. 4.9.2 Інструкції № 74/5 «про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову (додаток 13), яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ, або за належністю до іншого органу державної виконавчої служби. До копії постанови державний виконавець додає виконавчий документ, який повертається органу, що його видав, або стягувачу, або передається за належністю. Копію виконавчого листа державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження.

В порушення вимог Інструкції № 74/5 в матеріалах виконавчого провадження № 12327291 відсутня копія виконавчого листа, що дає підстави стверджувати про відсутність виконавчого листа в матеріалах виконавчого провадження взагалі, тобто з моменту відкриття виконавчого провадження.

В пункті 3 резолютивної частини Постанови 2 зазначено, що стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані предявити його до виконання. Але, у стягувача і у суду даний документ відсутній оскільки він втрачений, що підтверджується поданням ст. державного виконавця Прищенко В.В. № 3821 від 15.03.2017р. про видачу дублікату виконавчого листа, який направлено в Харківський районний суд Харківської області. Тобто виконавче провадження закінчено на підставі спрямування виконавчого листа до іншого ВДВС для виконання, а резолютивна частина Постанови 2 свідчить про закінчення виконавчого провадження з інших підстав, при яких виконавчий лист повертається стягувачу та/або суду.

Безпідставно відновлюючи виконавче провадження Постановою 2, на думку скаржника, ст. державний виконавець допускає низку порушень Закону, зокрема:

- за відсутності в виконавчому провадженні оригіналу виконавчого листа № 1-307/08 від 16.02.2009р., виданого Харківським районним судом Харківської області, який є єдиною правовою підставою для відкриття виконавчого провадження (ч. 1 ст. 26 Закону № 1404), ст. державний виконавець Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 15.02.2017р. виніс Постанову для проведення відрахування із заробітної плати з боржника з посиланням на зазначений виконавчий лист, який втрачений, відсутній в матеріалах справи.

В порушення вимог ч. 1 ст. 68 Закону № 1404 та п. 2 Інструкції № 512/5, якими передбачено, що звернення стягнення на заробітну плату допускається лише після перевірки наявності коштів на рахунках боржника, а також наявності у боржника майна шляхом направлення відповідних запитів, старший державний виконавець Прищенко В.В. звернув стягнення на заробітну плату без проведення зазначеної перевірки:

- дану постанову направлено за місцем роботи скаржника ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (м. Запоріжжя), на підставі якої здійснюється стягнення із заробітної плати скаржника без виконавчого листа, який втрачено та строк предявлення якого до виконання пропущений. В порушення вимог Закону № 1404 копію даної постанови скаржник не отримував.

- відповідно до ст. 24 Закону № 1404 (місце виконання рішення) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна з 2014 року скаржник постійно мешкає та працює в місті Запоріжжі, про що було відомо ст. державному виконавцю Прищенко В.В., оскільки 17.02.2017р. він направляв на виконання Постанову про відрахування заробітної плати боржника за місцем його роботи. Отже, у ст. державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ОСОБА_3 відсутні будь-які правові підстави для проведення виконавчих дій.

Постанову державного виконавця Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2013р. стягувачем не оскаржувалась. З моменту закінчення виконавчого провадження минуло більш трьох років. Відповідно до ст. 22 Закону № 606 (чинний на момент прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження) виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом року. Отже, строк предявлення виконавчого листа до виконання пропущений, стягувач не звертався до суду за поновленням цього строку.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутністю та просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Начальник Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 та старший державний виконавець Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, але представник Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника виконавчої служби та просив в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях, згідно яких 31.01.2017р. начальником Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було проведено перевірку законності виконавчого провадження № 12327291 відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження згідно якої:начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

За результатами перевірки начальником Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було винесено відповідну постанову, якою постановлено: п. 2: Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2013р.; п. 3: відновити виконавче провадження № 12327291; п. 4 направити подання на видачу дублікату виконавчого листа № 1-307/2008 від 16.02.2009р. до Харківського районного суду Харківської області.

Здійснюючи перевірку законності виконавчого провадження, начальник Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 виявила порушення порядку передачі матеріалів виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби.

Таким чином, на думку представника ВДВС, твердження скаржника, що скасування постанови державного виконавця можливе лише за рішенням суду є таким, що суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження.

Щодо тверджень скаржника в частині відсутності в матеріалах виконавчого провадження оригіналу виконавчого листа, то саме цей факт і був встановлений перевіркою начальника відділу та відповідно до вимог п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, згідно якого державний виконавець був зобовязаний звернутися до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа.

Як зазначає представник ВДВС, стосовно пропущення, на думку скаржника, строків предявлення виконавчого документа до виконання, взагалі незрозуміло про які саме строки йде мова так, як передача виконавчого документа між відділами державної виконавчої служби не перериває примусового виконання рішення суду на підставі якого було видано виконавчий документ.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України Про виконавче провадження в якій зазначено, що про звернення стягнення на заробітну тату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно до ч. 4 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Таким чином, як зазначає представник ВДВС, твердження скаржника про незаконність постанови для проведення відрахування із заробітної плати, пенсійного забезпечення (доходів) боржника є безпідставними та суперечать вимогам Закону України Про виконавче провадження.

В порушення вимог ч. 4 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, згідно якої сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржник за весь час примусового виконання рішення жодним чином не повідомляв державного виконавця про зміну свого місця знаходження або місця роботи. Тому всі матеріали виконавчого провадження, які повинні були бути доведені до боржника ОСОБА_1 надсилались за вказаною у виконавчому документі адресою, а твердження скаржника про нібито порушення ст. 24 щодо місця виконання рішення суду, згідно Закону України Про виконавче провадження є безпідставним та не підтверджені доданими до скарги документами і суперечить матеріалам виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, Комінтернівський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області вважає, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною.

Стягувач ОСОБА_5 надав до суду заперечення на скаргу ОСОБА_1, в якій зазначив, що в 2008 році набрав сили вирок Апеляційного суду Харківської області відносно ОСОБА_1, відповідно до якого останній був визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та зобовязаний виплатити 110000,00грн. потерпілому ОСОБА_5 13 квітня 2009 року на підставі виконавчого листа № 1/307/2008 Комінтернівським ВДВС Харківського МУЮ відкрито виконавче провадження. Скаржником отримано постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржником зазначена постанова в передбачений Законом порядку оскаржена не була.

Строк предявлення виконавчого документу на виконання стягувачем не пропущений. Отже, відкриття виконавчого провадження відбулося в порядку, передбаченому діючим на той час законодавством.

На думку ОСОБА_5, твердження скаржника (боржника) про те, що відкриття провадження відбулося без наявності у виконавчому провадженні оригіналу виконавчого листа є ніщо іншим, як намагання уникнути відповідальності та виконання рішення суду.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону 1999 року, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження було закрите у звязку з направленням виконавчого документу за належністю. Однак, стягувачу не було направлено постанову про закриття виконавчого провадження (як того вимагає ч. 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження в редакції 1999 року). В подальшому зазначене виконавче провадження було повернуто до Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ.

ОСОБА_5М вважає, що начальник Комінтернівського ВДВС м. Харкова ОСОБА_2 та старший державний виконавець Прищенко В.В. діяли відповідно до вимог чинного законодавства, жодних порушень ст. 74 Закону України Про виконавче провадження (в редакції 2016 року) не було.

ОСОБА_5М вказує, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, дослідивши докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду який видав виконавчий документ (ст. 384 ЦПК України).

Статтею 387 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню визначає Закон України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Судом встановлено, що 13.04.2009р. на підставі виконавчого листа № 1/307/2008 виданого 16.02.2009р. Харківським районним судом Харківського області державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 12327291 про стягнення зі скаржника в примусовому порядку матеріальної шкоди у розмірі 100000,00грн. на користь ОСОБА_5, про що винесено Постанову.

14 листопада 2013 року вищезазначене виконавче провадження закінчене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 606-XIV від 21.04.1999р. із змінами та доповненнями далі Закон № 606) - у звязку з направленням виконавчого документу за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, про що державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 винесено Постанову.

31 січня 2017 року Постановою начальника Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 скасовано Постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.04.2009р. та відновлено виконавче провадження № 12327291.

31 січня 2017 року старшим державним виконавцем Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 відновлено виконавче провадження, про що винесено Постанову.

Частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 02.06.2016р. № 1404-VIII, дата набрання чинності 05.10.2016р.) передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем.

Відповідно до абз. 5 п. 1, п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. (дата прийняття 02.06.2016р., дата набрання чинності 05.10.2016р.) начальник відділу державної виконавчої служби має право перевірити законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі. Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються підстави перевірки виконавчого провадження, у мотивувальній частині коротко зазначено зміст виконавчих дій, проведених державним виконавцем, та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону. У резолютивній частині висновок з врахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, визначається особа, яку зобовязано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови.

В порушення вищезазначених вимог Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону України від 02.06.2016р. № 1404-VIII) та Інструкції № 512/5 в Постанові 1, не зазначені підстави перевірки виконавчого провадження; в мотивувальній частині відсутнє посилання на норми законодавства, які порушено державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження; в резолютивній частині відсутній висновок щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні з врахуванням вимог законодавства та не визначено особу, яка зобовязана вжити заходів щодо усунення порушень законодавства.

В Постанові державного виконавця Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2013р. відсутнє посилання на те, що виконавчий документ направляється до іншого відділу ВДВС, зокрема: в Червонозаводський ВДВС Харківського МУЮ, для подальшого виконання.

При прийнятті Постанови від 31.01.2017р. про відновлення виконавчого провадження відповідно до п. 3.2.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р. (дата втрати чинності 18.01.2016р.) якщо в процесі виконавчого провадження державному виконавцеві стало відомо, що змінилося місце роботи боржника, то державний виконавець негайно складає про це відповідний акт (додаток 5 до Інструкції). Виконавчий документ разом з копією акту не пізніше наступного дня державний виконавець зобовязаний надіслати до органу державної виконавчої служби за новим місцем роботи боржника. Супровідний лист про направлення виконавчого документа за належністю підписує начальник відповідного державного органу. Дані вимоги Інструкції № 74/5 державним виконавцем Прищенком В.В. не виконано в повному обсязі, що підтверджується відсутністю у виконавчому провадженні вищезазначеного акту та супровідного листа про надіслання виконавчого документу для виконання до Червонозаводського ВДВС нібито за місцем роботи скаржника.

Відповідно до п. 4.9.2 Інструкції № 74/5 «про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову (додаток 13), яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ, або за належністю до іншого органу державної виконавчої служби. До копії постанови державний виконавець додає виконавчий документ, який повертається органу, що його видав, або стягувачу, або передається за належністю. Копію виконавчого листа державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження».

В порушення вимог Інструкції № 74/5 в копіях матеріалів виконавчого провадження № 12327291 відсутня копія виконавчого листа.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону № 1404 у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

В пункті 3 резолютивної частини Постанови 2 зазначено, що стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані предявити його до виконання.

У суду даний документ відсутній оскільки він втрачений, що підтверджується поданням ст. державного виконавця Прищенко В.В. № 3821 від 15.03.2017р. про видачу дублікату виконавчого листа, який направлено в Харківський районний суд Харківської області. Тобто виконавче провадження закінчено на підставі спрямування виконавчого листа до іншого ВДВС для виконання, а резолютивна частина Постанови 2 свідчить про закінчення виконавчого провадження з інших підстав, при яких виконавчий лист повертається стягувачу та/або суду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.04.2017р. видано дублікат виконавчого листа № 1/307/2008.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відновлюючи виконавче провадження Постановою 2 ст. державний виконавець допускає порушення Закону.

За відсутності в виконавчому провадженні оригіналу (навіть копії) виконавчого листа № 1-307/08 від 16.02.2009р., виданого Харківським районним судом Харківської області, який є єдиною правовою підставою для відкриття виконавчого провадження (ч. 1 ст. 26 Закону № 1404), ст. державний виконавець Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 15.02.2017р. виніс Постанову для проведення відрахування із заробітної плати з боржника з посиланням на зазначений виконавчий лист, який втрачений, відсутній в матеріалах справи;

В порушення вимог ч. 1 ст. 68 Закону № 1404 та п. 2 Інструкції № 512/5, якими передбачено, що звернення стягнення на заробітну плату допускається лише після перевірки наявності коштів на рахунках боржника, а також наявності у боржника майна шляхом направлення відповідних запитів, старший державний виконавець Прищенко В.В. звернув стягнення на заробітну плату без проведення зазначеної перевірки;

Постанову направлено за місцем роботи скаржника ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (м. Запоріжжя), на підставі неї здійснюється стягнення із його заробітної плати без виконавчого листа, який втрачено;

В порушення вимог Закону № 1404 суду не надано підтвердження про отримання копію даної постанови скаржником;

Відповідно до ст. 24 Закону № 1404 (місце виконання рішення) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна при цьому з 2014 року скаржник постійно мешкає та працює в місті Запоріжжі, про що було відомо ст. державному виконавцю Прищенко В.В., оскільки 17.02.2017р. останній направляв на виконання Постанову про відрахування заробітної плати боржника за місцем його роботи.

З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 26, 82 Закону України «Про виконавче провадження» , ст.ст. 3, 11, 57, 60, 61, 197, 383, 384, 385, 387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, особи, на рішення яких подається скарга: начальник Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2, старший державний виконавець Комінтернівського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3 про визнання неправомірними та скасування постанов задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову начальника Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 від 31.01.2017р.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 від 31.01.2017р. про відновлення виконавчого провадження.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_3 від 15.02.2017р. для проведення відрахування із заробітної плати, пенсійного забезпечення (доходів) боржника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Токарєва