Справа № 201/2466/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІЦПК України/

11 квітня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу м. Дніпропетровська ОСОБА_2 був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4166, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №SAMDN4962 від 10 вересня 2007 року у розмірі 17 077,10 доларів США, що еквівалентно 444 345,48 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 5 064,04 доларів США, залишку заборгованості за відсотками в розмірі 11 229,18 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 19,22 доларів США, штрафу (відсоток від суми заборгованості) в розмірі 764,66 доларів США. Окремо підлягають стягненню витрати повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн. Даний виконавчий напис позивач вважає вчиненим з грубим порушенням строків встановлених чинним законодавством, крім того зазначає про невідповідність стягнутої за виконавчим написом суми дійсному розміру заборгованості, а тому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 10 вересня 2016 року таким, що не підлягає виконанню.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував про ти заочного порядку розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Приватний нотаріус Дніпропетровського МНО ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, представника своїх інтересів для участі в розгляді даної цивільної справи не направила, про час, дату та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, а також письмові пояснення, відповідно до яких виконавчий напис був вчинений нею законно, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 19 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу м. Дніпропетровська ОСОБА_2 був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4166, за яким у безспірному порядку пропонується задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №SAMDN4962 від 10 вересня 2007 року у розмірі 17 077,10 доларів США, що еквівалентно 444 345,48 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 5 064,04 доларів США, залишку заборгованості за відсотками в розмірі 11 229,18 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 19,22 доларів США, штрафу (відсоток від суми заборгованості) в розмірі 764,66 доларів США. Окремо підлягають стягненню витрати повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн. /а. с. 6/.

У судовому засіданні також було встановлено, що 10 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» (найменування якого було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк») був укладений кредитний договір №SAMDN4962 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за умовами якого банк надав, а позивач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 3 000 доларів США /а. с. 7, 56/.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року№ 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктом 2 п.п.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

●відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

●дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

●номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

●строк, за який має провадитися стягнення;

●інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Суду не було надано доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримала від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у звязку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Не було надано виписки за відповідним рахунком, а розрахунок боргу, підготовлений працівниками банку щодо наявності грошового зобовязання позивача по тілу кредиту, відсотках, комісії є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача.

З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що його складовими також є штраф (фіксована частина) та штраф (відсоток від суми заборгованості), між тим в розрахунку заборгованості, на підставі якого нотаріусом був вчинений виконавчий напис, не містить таких складових частин.

Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно якого на нотаріуса покладається обов'язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Окрім того, як було встановлено у судовому засіданні, кредитний договір був укладений між сторонами 10 вересня 2007 року, а виконавчий напис був вчинений 19 травня 2016 року, тобто після закінчення строку для предявлення права на вимогу.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

В постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127 цс 14 також зазначено, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України)».

Окрім цього, частиною 11 ст. 11 Закону України «Про захист права споживачів» встановлено, що якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення.

Отже, стягнення витрат пов'язаних із вчиненням оскаржуваного виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. суперечить діючому законодавству України.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу м. Дніпропетровська ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4166 від 19 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №SAMDN4962 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 10 вересня 2007 року в розмірі 17 077,10 доларів США, що еквівалентно 444 345,48 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 700 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя С.О. Демидова