1Справа № 335/1250/17 2/335/839/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з вересня 2004 року по серпень 2016 року позивач перебував з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року, після чого почали жити окремо. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка до розірвання шлюбу проживала разом з позивачем та відповідачем у м. Дніпрі. Після розірвання шлюбу відповідач проти волі доньки ОСОБА_3 та волі позивача, забрала документи з КЗО «СЗШ № 49» м. Дніпра, де навчалась донька, та примусила останню переїхати на постійне місце проживання до м. Запоріжжя, де влаштувала її на навчання до 6-Б класу Запорізької спеціалізованої школи № 72.

У м. Дніпрі донька і відповідач проживали з позивачем з квітня 2006 року до серпня 2016 року включно, протягом усього часу проживання у м. Дніпрі відповідач ніде офіційно не працювала, її підробітки у якості перукаря носили епізодичний характер, фактично сім'я існувала на матеріальному забезпеченні позивача. Приблизно з 2009 року відповідач почала зловживати алкоголем, що поступово призвело до майже повного її усунення від виховання дитини, на неодноразові прохання позивача пройти курс лікування від алкоголізму відповідача відмовлялась, що у кінцевому рахунку призвело до прийняття рішення про розірвання шлюбу.

Вихованням доньки ОСОБА_3 за час її проживання у м. Дніпрі, особливо в останні п'ять років, переважно займався лише позивач, особисто ним донька була влаштована до КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 327» Дніпровської міської ради, КЗО «СЗШ № 49» м. Дніпра, відвідувала заняття у позашкільних секціях та навчальних закладах, а саме: басейн «Метеор», у 2013-2014 рр. секція шахів на базі філіалу № 5 Дніпровської центральної міської бібліотеки, у 2014-2016 рр. КПНЗ «Дніпропетровський обласний дитячо-юнацький кіноцентр «Веснянка» Дніпропетровської обласної ради, неодноразово обіймала призові місця на фестивалях, заохочувалась керівництвом останнього навчального закладу, відвідувала дитячі розважальні заклади (кінотеатри, театри, ігрові зали тощо).

Переїзд доньки до м. Запоріжжя негативно вплинув на її психологічний розвиток, оскільки відповідач продовжує зловживати алкоголем, мають місце випадки безпідставних образ доньки з боку ОСОБА_2, поява ОСОБА_2 у стані сп'яніння у громадських місцях разом з донькою також негативно впливає на психологічний розвиток дитини. Зі слів доньки, вона, фактично, ні з ким з нинішніх однокласників, крім дівчини, з якою сидить за одною партою, не спілкується, поряд з цим відбувається спілкування доньки з колишніми однокласниками з КЗО «СЗШ № 49» м. Дніпра та іншими дітьми з м. Дніпра, яких вона вважає своїми друзями, телефоном та через соціальні мережі, сумує за ними, сумує за заняттями у КПНЗ «Дніпропетровський обласний дитячо-юнацький кіноцентр «Веснянка» Дніпропетровської обласної ради, фактично, єдиною розвагою для неї у м. Запоріжжя є заняття з настільного тенісу, які вона відвідує самостійно, все це у сукупності негативно позначається на ставленні доньки до навчання у СШ № 72 м. Запоріжжя.

Відповідач після розірвання шлюбу на роботу не влаштувалась, проживає за рахунок тих коштів, які позивач перераховує їй на утримання дитини, що примусило позивача відкрити доньці окремий рахунок у КБ «Приватбанк» і оформити на її ім'я картку «Юніор», на яку він зараховує частину коштів на утримання доньки і якими вона може користуватись особисто. З моменту розірвання шлюбу і по грудень 2016 року включно позивачем на утримання доньки виділено 18 тис. 900 грн.

До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання доньки, яка мешкає разом з відповідачем та її матір'ю ОСОБА_4, яка є пенсіонером, у однокімнатній квартирі.

На цей час донька досягла одинадцяти років та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання шляхом надання особистої прихильності одному з батьків.

Позивач посилаючись на те, що в інтересах доньки проживати з ним, а не з її матір'ю, оскільки він має стаж педагогічної діяльності понад 13 років, постійне місце роботи, де позитивно характеризується, отримує належну оплату своєї праці, здатний задовольнити потреби доньки у її психофізіологічному розвитку, проживає одноособово у трикімнатній квартирі, яка належить на праві власності його матері, в квартирі мається окрема кімната з сучасним ремонтом обладнана для потреб доньки, будинок, де знаходиться квартира, перебуває на відстані 100 м від КЗО «СЗШ № 49» м. Дніпра, де навчалась донька, відповідач не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові доньки, а сама донька бажає проживати з ним, просить позов задовольнити визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягає на його задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вихованням доньки займалась та займається на теперішній час лише вона, позивач вживає алкогольні напої, під час перебування у шлюбі проявляв насильство у сім'ї, на теперішній час у доньки перехідний вік, у зв'язку з чим, в неї часта зміна настрою, просить відмовити у задоволенні позову позивача.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в судове засідання не з'явився, надав суду висновок про визнання місця проживання малолітньої ОСОБА_3, а також заяву з якій підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність визнання місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком, крім того, просить розглядати дану цивільну справі за його відсутністю.

Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з вересня 2004 року по серпень 2016 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 року шлюб розірвано (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 17.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорювалось сторонами, до розірвання шлюбу донька проживала разом зі сторонами у м. Дніпрі за адресою: АДРЕСА_1, після розірвання шлюбу відповідач забрала документи з КЗО «СЗШ № 49» м. Дніпра, де навчалась донька, та переїхала на постійне місце проживання до м. Запоріжжя за адресою: АДРЕСА_2, де влаштувала доньку на навчання до 6-Б класу Запорізької спеціалізованої школи № 72.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя, як органу опіки і піклування, від 20 березня 2017 року встановлена доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1 (а.с. 82).

При цьому встановлено та враховувалося, що згідно з довідкою про доходи Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 23.01.2017 року №33 ОСОБА_1 працює в зазначеному закладі на посаді доцента, з вересня по грудень 2016 року одержав заробітну плату у розмірі 63613,78 грн.

Відповідно до інформації з місця роботи батько дитини працює з 01.11.2003 року і характеризується позитивно.

07.03.2017 року управлінням-службою у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради обстежені умови проживання батька дитини за адресою: АДРЕСА_1. За результатом обстеження встановлено, що квартира розміщена на 1 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 3 кімнат, одна кімната обладнана для проживання дитини з диваном, шафою-купе для одягу, письмовим столом, тумбою для телевізора, телевізором. В кімнаті зроблений ремонт, в квартирі створені умови для проживання, навчання та розвитку дитини.

Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, 09.03.2017 року здійснено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2. За результатами обстеження встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю та бабусею в однокімнатнії квартирі. В квартирі в наявності необхідні меблі та побутові прилади, для дитини є письмовий стіл, комп'ютер, є окреме місце для сну. Квартира світла, простора підтримується чистота.

09.03.2017 року в домашній обстановці з'ясована думка малолітньої ОСОБА_3 з вказаного питання, вона повідомила про те, що за адресою проживання батька в неї залишились друзі, їй більш подобалось навчатись у школі в м. Дніпро, відвідувати позашкільні навчальні заклади. Дитина написала заяву про те, що бажає проживати разом з батьком.

Відповідно до довідки Запорізького міського центру зайнятості від 15.03.2017 року №1534 ОСОБА_2 перебуває на обліку установи, як безробітна з 28.02.2017 року.

Згідно з довідкою ЖКВ ПАТ „Запорізький завод феросплавів" м. Запоріжжя від 13.03.2017 року № 60 ОСОБА_2 разом з дочкою мають реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2.

Питання визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 16.03.2017 року за участю батьків дитини.

За результатами розгляду питання комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради дійшла висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За нормами ст. 150 СК України виховання дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов'язком батьків.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України).

Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини», яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 Конвенції «Про права дитини»).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

З огляду на викладене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги що батьки є рівними в своїх характеристиках та можливостях догляду за дитиною, вік дитини, її режим дня, стан її здоров'я та інші обставини, бажання самої дитини проживати разом з батьком, враховуючи, що батько спроможний надати дитині належний рівень виховання, постійного піклування та розвитку, має достатній дохід та належні житлово-побутові умови останній, приділяє дитині багато уваги, опікується її духовним та інтелектуальним розвитком, а тому, належним чином відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, крім того працює, обіймає посаду доцента, має систематичний заробіток, забезпечений житлом, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, тобто, проявив себе зрілою дорослою людиною, яка може відповідати за життя та здоров'я малолітньої дитини, тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя: Ю.В.Геєць