РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.,

при секретарі: Цукановій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Приазовське в режимі відеоконференції з Київським апеляційним господарським судом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку"про визнання припиненими правовідносини,що випливають з договору застави рухомого майна, -

В с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" про визнання припиненими правовідносини,що випливають з договору застави рухомого майна, посилаючись на те, що 13 грудня 2012 року між ним та Банком був укладений кредитний договір № IKAPNABG.78411.001 за яким він отримав кошти на придбання автомобіля у сумі 149 702,00 гривень з терміном повернення 12.12.2019 року. Виконання зобов'язань кредитного договору було забезпечено договором застави рухомого майна ZXA019500.78411.002 від 13.12.2012 року, предметом якого став належний йому автомобіль НОМЕР_1, стверджуючи на тому, що згідно вимоги №636-ПЗ від 01.09.2014р.,банк достроково вимагає стягнення заборгованості за кредитним договором до 26.09.2012 року. Вимога позивачем отримана власноруч 05.09.2012 року. Отже, банк, скориставшись своїм правом про дострокове стягнення боргу (повернення кредиту),змінив термін дії договору. Оскільки претензій до позивача немає, а строк основного зобовязання вже настав,і строк предявлення вимоги до нього також минув,вважає,що право застави є вичерпаним, безпідставним та таким, що порушує його права як власника( володіння, користування і розпорядження),тому прохав суд визнати припиненими правовідносини, що випливають з договору застави рухомого майна.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє за довіреністю від ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити,пославшись на ті підставі,які викладені в позовній заяві.

Відповідач ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку"позов не визнав,надавши письмові заперечення проти позову,пославшись на те,що договір застави на його думку має бути визнаний припиненим за рішенням суду з підстави настання строку виконання основного зобовязання та нібито пропущення відповідачем строку на предявленням вимоги. Факт встановлення вимогою сплати заборгованості за Кредитним договором кінцевого строку виконання зобовязання та його невиконання позивачем у встановлений вимогою строк не є підставою для припинення зобовязання,а в свою чергу є підставою для ініціювання банком,у встановленому чинним законодавством порядку,звернення стягнення на предмет застави( а.с.35-36 т.1)Позивачем не було виконано належним чином зобовязання за кредитним договором на забезпечення виконання якого був укладений договір застави рухомого майна,що підтверджується рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 25.11.2014 року. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі,коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк,якщо інше не встановлено договором або законом. Отже,звернення стягнення на предмет застави є правом заставодержателя,а тому відсутність ініційованого банком процесу звернення стягнення на предмет застави не є підставою для припинення Договору застави. Сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною,не припиняє зобовязальних правовідносин сторін та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обовязку (а.с.15,т.2).

Заслухавши пояснення представника позивача,представника банку, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 13.12.2012 року між позивачем та Банком був укладений кредитний договір за яким позивач отримав кошти на придбання автомобіля у сумі 149 702,00 гривень з терміном повернення 12.12.2019( а.с.6).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави між відповідачем та ОСОБА_1, згідно якого останній надав в заставу належний йому автомобільНОМЕР_2, 2012 року випуску, п.35.4 Договору застави (а.с.4 зворотна сторінка).

Також судом зясовано, що позивач має невиконані зобов'язання за кредитним договором,а саме несплачену поточну заборгованість за кредитом,прострочену заборгованість за кредитом,поточну заборгованість за процентами по кредиту, прострочену заборгованість за процентами по кредиту,поточну заборгованість за комісією по кредиту,прострочену заборгованість за комісією по кредиту,а також заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором на загальну суму 540 349,83 (розрахунок заборгованості а.с.47-65).

Застава як спосіб забезпечення виконання зобов'язань та питання щодо порядку звернення стягнення на передане у заставу майно регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України "Про заставу",

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Отже,застава,як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію,тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна,незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

Згідно зі ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону.

Нормами ст.610-611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають передбачені законом наслідки.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про заставу", застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду та має похідний характер від забезпеченого зобов'язання.

У ст.598 ЦК йдеться,що зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене заставою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права застави.

Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, звернення стягнення на предмет застави є можливим у разі невиконання боржником зобовязання.

Згідно із статтею 28 Закону України "Про заставу" застава, припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання чи при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави (ст.28).

В такому разі, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі.

Відповідно до п.29 Договору застави транспортного засобу, цей договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Як підсумок, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що відповідає вимогам договору застави та цивільному законодавству.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 гл.71 ЦК (ст.1054 ЦК).

Статтею 1049 ч.3 ЦК визначено, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась на банківський рахунок.

Згідно з ч.1,2 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Зі змісту наведених норм слідує, що на підтвердження факту виконання грошового зобовязання позичальник має надати документ кредитору про повернення отриманих коштів за кредитним договором.

Питання щодо припинення між сторонами правовідносин за кредитним договором не вирішувалось (ст.16 ч.2 п.7 ЦК).

Доводи представника позивача є неспроможними,оскільки позичальником не виконане основне зобов'язання, не повернутий борг за кредитним договором, законних підстав для висновку про припинення застави немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4,7,12,13,263-265,268 ЦПК України,

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" про визнання припиненими правовідносини, що випливають з договору застави рухомого майна ,відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2017 року.

Суддя О.М.Апалькова