Справа № 348/1237/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1738/2017
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І. І. І.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора Надвірнянського району в інтересах держави, в особі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку, привівши її в придатний до використання стан, за апеляційною скаргою прокуратури Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду ухваленого суддею Мужиком І.І. 22 грудня 2016 року в м.Надвірна, повний текст якого складено 27.12.2016 року,

в с т а н о в и л а :

02 липня 2015 року прокурор Надвірнянського району в інтересах держави, в особі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що прокуратурою було розпочато кримінальне провадження з приводу зловживання службовим становищем службовими особами Делятинської селищної ради та управління Держкомзему в Надвірнянському районі Івано-Франківської області при видачі ОСОБА_2 державного акта на право приватної власності на землю від 24 травня 1999 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

23 квітня 2014 року дане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Проте в ході розслідування було встановлено, що спірна земельна ділянка безпідставно вилучена із земель комунальної власності Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 не розроблявся і в установленому законом порядку не затверджувався, відповідно межі земельної ділянки в натурі не були встановлені. Рішення, на підставі якого було видано державний акт від 24 березня 1999 року Делятинської селищної ради не приймалося і відповідно до протоколу на розгляд сесії селищної ради не виносилось. Також земельна ділянка за цільовим призначенням віднесена до земель транспорту і не може використовуватись для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

На підставі неправомірно виданого державного акта, ОСОБА_2 відчужив земельну ділянку ОСОБА_1 шляхом укладення договору купівлі-продажу від 26.12.2005 року, а ОСОБА_1 24.03.2006 року отримав на своє ім'я державний акт на право приватної власності на землю.

Посилаючись на наведені вище обставини та положення ст.ст.4,9,22,153 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» (в ред.1996 року), ст.ст.387,388 ЦПК України, прокурор просив:

- поновити пропущений строк позовної давності;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 24.05.1999, оформлений на ім'я ОСОБА_2;

- зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1380 га в смт. АДРЕСА_1 ватістю 76 548 грн.60 коп. з чужого незаконного володіння Делятинській селишній раді, Надвірнянського району, попередньо привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення тимчасової господарської споруди та дворової вбиральні.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Прокуратурою Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2016 року було подано апеляційну скаргу.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2017 року рішення Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову прокурора відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 березня 2017 року скасовано,справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі прокуратура Івано-Франківської області посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права.

Так, суд першої інстанції зазначив, що використання землі площею 0,1380 га здійснюється на підставі державного акту на право власності на землю, а наявність розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки, який зазначено у Декреті Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок», що діяв у 1999 році, не передбачено.

Однак судом не враховано, що спірна земельна ділянка безпідставно вилучена із земель комунальної власності Делятинської селищної ради. Факт незаконності вилучення земельної ділянки доводиться тим, що 24.05.1999 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 1380 га, що в смт. АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на підставі рішення Делятинської селищної ради 7 сесії 3 скликання від 26.03.1999.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженню встановлено, що рішення Делятинської селищної ради, селищною радою не приймалося.

Наведене підтверджується інформацією архівного відділу Надвірнянської районної державної адміністрації, з якої вбачається, що в рішеннях Делятинської селищної ради від 26.03.1999 про надання земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 площею 0,1380 га в АДРЕСА_1, дані з цього приводу відсутні.

Крім цього, відповідно до протоколу Делятинської селищної ради від 26.03.1999 року, питання про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1380 га у порядок денний не включалось. Тобто, земельна ділянка вилучена з комунальної власності без згоди власника.

Крім того, під час досудового розслідування було встановлено, що оскаржуваний Державний акт, який виданий на прізвище ОСОБА_2, є підробленим, оскільки під номером Акту зареєстровано державний акт на іншу особу. Зазначений факт підтверджується актом перевірки Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 23.01.2013року.

Також судом не взято до уваги, що згідно горизонтальної зйомки місцевості по АДРЕСА_1, проведеної Надвірнянським районним виробничим відділом Івано-Франківської філії ДП «Центр державного земельного кадастру», через спірну земельну проходить газопровід високого тиску з охоронною зоною 7 м. від осі газопроводу.

Відтак рішенням суду першої інстанції в порушення вимог закону, узаконено за відповідачем ОСОБА_3 право власності на дану земельну ділянку, отриману попереднім власником ОСОБА_2 на підставі підроблених документів. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов.

У судовому засіданні апеляційного суду представник прокуратури вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.

Представник відповідачів скаргу не визнав, просив її відхилити.

Інші учасники процесу в засідання апеляційного суду не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та наявність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході слухання справи не було встановлено неправомірних дій відповідачів щодо отримання земельної ділянки. На час видачі Державного акту, виготовлення технічної документації не передбачалося, кримінальне провадження закрито, нормативні акти, на які посилається прокурор не діяли на момент його видачі, тому вимоги прокурора безпідставні. Крім того, прокуратура пропустила строк звернення до суду, оскільки сільській раді, в інтересах якої вона звернулася, було відомо про факт порушеного права , а за принципом «належного урядування» державна установа, як і будь-який державний орган, повинні належно і вчасно виконувати свої обов»язки.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.1999 року на ім'я відповідача ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,1380 га. в межах згідно з планом, на підставі рішення Делятинської селищної ради народних депутатів від 26.03.1999 року. Земельна ділянка розташована на території смт. АДРЕСА_1 Делятинської селищної ради. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. (том-1, а.с.11).

26.12.2005 року ОСОБА_2 відчужив дану земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу за № 651, (том-1, а.с.10).

У лютому 2006 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2005 року начальником Надвірнянського районного відділу ДЗК, у присутності інженера-землевпорядника, представників суміжних землекористувачів проведено обстеження в натурі земельної дідянки ОСОБА_1 загальною площею 0,1380 га, що знаходиться у смт.АДРЕСА_1. (том-1, а.с.9 зворот).

15.03.2006 року ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського районного відділу Івано-Франківської філії ЦДЗК із заявою про переоформлення державного акту на право власності на землю, (том-2, а.с.8).

На замовлення ОСОБА_1 Надвірнянським районним відділом Івано-Франківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» виготовлено технічну документацію по оформленню державного акту на право власності на землю, кадастровий номер НОМЕР_2. Із технічної документації вбачається, що у березні 2006 року на спірну земельну ділянку, площею 0,1380га., складено земельно-кадастровий план з описом і погодженням меж суміжних землевласників, а також за погодженням голови Делятинської селищної ради - ОСОБА_4 та інженера-землевпорядника ОСОБА_5 (том-1, а.с.8 зворот). Також складено каталог координат зовнішньої межі земельної ділянки 001 (том-1,а.с.6-13).

24.03.2006 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1380 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №46. Акт підписаний головою Делятинської селищної ради ОСОБА_6 та Надвірнянського районного відділу ОСОБА_7 (том-1, а.с.15).

23.01.2013 року Державною інспекцією сільського господарства в Івано-Франківській області на вимогу прокурора Надвірнянського району було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку земельної ділянки площею 0,1380 га, яка знаходиться по вул.АДРЕСА_1, про що складено Акт.

Перевіркою встановлено, що відповідно до Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування (в тому числі на умовах оренди)» від 04.05.1999 року, яка була чинна на час видачі державного акту, державні акти на право приватної власності на землю видавалися міськими, селищними сільськими радами.

Згідно наданої інформації архівного відділу Надвірнянської РДА в рішеннях Делятинської селищної ради від 26.03.1999 року про надання земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 площею 0,1380 га в смт. АДРЕСА_1, не значиться.

Державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю, здійснювалася міськими, селищними, сільськими радами у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю.

Згідно поданої інформації відділу Держземагенства у Надвірнянському районі за № 09-03-2/000431 (номер оскаржуваного державного акту) зареєстровано державний акт на іншу особу - ОСОБА_8 та земельну ділянку, яка розташована в іншому місці. Враховуючи вказане, бланк Державного акту на право приватної власності на ім'я ОСОБА_2, виданий з порушенням ст.ст. 17,22,23 ЗК України (в ред.1992р).

Листом №52/10/16 від 22.01.2013 року управлінням Держкомзему у Надвірнянському районі повідомлено прокурора Надвірнянського району про те, що державний акт серія НОМЕР_4 зареєстрований на ОСОБА_9 на площу 0,2491 га в с.Делятин. Інформація щодо наявності технічної документації та державного акту на ОСОБА_2 по Делятинській селищній раді в управлінні Держкомзему відсутня, (том-1, а.с.19).

Листом №59/10/16 від 23.01.2013 року відділом Держземагенства у Надвірнянському районі повідомлено прокурора Надвірнянського району про те, що державний акт на право приватної власності серії НОМЕР_7 (серія НОМЕР_5), зареєстрований на ОСОБА_8 на площу 0,2491 га в с.Делятин. Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_6 в книзі реєстрації №1 по Делятинській селищній раді, не зареєстрований, (том-1, а.с.14).

23.01.2015 року за клопотанням прокурора Надвірнянського району комісією в складі голови комісії з питань врегулювання земельних відносин то охорони навколишнього природного середовища та надзвичайних ситуацій, члена земельної комісії, в присутності заступника селищного голови, спеціаліста-землевпорядника виконавчого апарату селищної ради, власника земельної ділянки ОСОБА_1 - проведено обстеження земельної ділянки площею 0,1380 га, яка знаходиться в смт.АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_1 згідно державного акту серії НОМЕР_8 Результатами обстеження встановлено, що на даний час земельна ділянка огороджена парканом і на ділянці розміщена тимчасова споруда для зберігання інвентаря та реманенту, розміром 6м. на 2,5м. і дворова вбиральня.

Як вбачається з Акта від 23.01.2015 року, складеного за результатами обстеження, згідно Плану-схеми земельної ділянки (рис.1), через земельну ділянку проходить труба високого тиску (том-1, а.с.21).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що правомірної підстави для набуття права власності на земельну ділянку у ОСОБА_2 не було, оскільки рішення повноважним органом не приймалося, земельна ділянка в натурі не виділялася, сам державний акт у відповідній книзі не зареєстрований, через земельну ділянку проходить газопровід високого тиску, що передбачало обмеження при передачі у власність.

Посилання з цього приводу відповідача, як на доказ, - на протокол сьомої сесії третього демократичного скликання Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 26.03.1999 року (а.с.17-25) колегія суддів не вважає належним, оскільки даних щодо ухвалення рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки в ньому немає. Таку обставину сторона не спростувала, інших доказів не представила.

Обгрунтовуючи рішення, суд першої інстанції вказує на закріплення Земельним кодексом права власності на землю, в силу якого, громадяни не можуть втрачати раніше надане їм право користування земельною ділянкою, а згідно рішень Європейського Суду з прав людини визначено критерії на предмет сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном. Суд першої інстанції також посилається на позицію Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» щодо «належного урядування» яка вказує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Даючи оцінку цим обставинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в спірному випадку, наявні в справі докази вказують на відсутність у ОСОБА_2 законної підстави для отримання земельної ділянки, тобто правомірного набуття власності не було.

За відсутності такої основи, підстави вважати необгрунтованим втручання державного органу у право особи відсутні.

Щодо права, оформленого на підставі договору ОСОБА_1 то за змістом ст. 388 ЦКУ він несе ризик наслідків укладеного договору - втрату права внаслідок вибуття земельної ділянки поза волею власника, що в даному випадку встановлено судом.

Оскільки за змістом даної норми, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В свою чергу, такий добросовісний набувач вправі заявити вимогу про відшкодування спричинених збитків.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, а висновок суду не відповідає фактичним обставинам у справі та нормам матеріального права.

Щодо строку звернення до суду слід зазначити, що як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 14.06.2017 року, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати: захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), споживачів (стаття 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (стаття 55).

У статті 15 ЦК України безпосередньо не визначаються органи, які здійснюють захист цивільних прав.

Так, крім органів, зазначених у статті 55 Конституції України, відповідно до окремих актів законодавства України здійснюють захист цивільних прав та інтересів або сприяють їх захисту, зокрема, органи прокуратури.

Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За частиною другою статті 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Статтею 45 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення) передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

У разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині другій статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

В даному випадку, підставою звернення прокурора до суду, стало здійснення перевірки за фактом відкритого кримінального провадження №0000012 порушене прокуратурою на підставі ст.364 КК України - 11.04.2013 року.

За змістом постанови Надвірнянського районного відділу внутрішніх справ про закриття кримінального провадження від 23.04.2014 року, службові особи Делятинської селищної ради та управління Держкомзему в Надвірнянському районі шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи умисно всупереч інтересам служби та в інтересах третіх осіб, без відповідного рішення сесії селищної ради, ігноруючи встановлений законодавством України порядок надання земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, видали ОСОБА_2 державний акт серії НОМЕР_9 від 24.05.1999 року із завідомо неправдивими даними на земельну ділянку площею 0,1380 га, яка знаходиться по вул.АДРЕСА_2 Надвірнянського району для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Кримінальне провадження закрито у зв'язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою (том-1, а.с.5).

За інформацією наданою представником прокуратури апеляційному суду, дана постанова скасована 10.03.2016 року та триває слідство.

Разом з тим, строк звернення до суду прокурором не пропущено, зважаючи на час закриття провадження та дату звернення з позовом до суду - 02.07.2015року .

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що не слід виходити з часу, коли повинен був дізнатися орган місцевого самоврядування, в інтересах якого виступає прокуратура. В даному випадку, вимоги прокурора не є похідними від вимог селищної ради, як зазначає суд, оскільки про такий факт орган прокуратури дізнався саме проводячи перевірку по факту зловживань посадових осіб даного органу.

За таких обставин, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову прокурора.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокуратури Івано-Франківської області задоволити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов прокурора Надвірнянського району в інтересах держави, в особі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку з чужого незаконного володіння, попередньо привівши її в придатний до використання стан - задоволити.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого 24.05.1999 року на ім'я ОСОБА_2 .

Зобов'язати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1; серія і номер паспорта - НОМЕР_10) повернути земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1380 га., що розташована по вул.16 липня в смт. Делятин Надвірнянського району, з чужого незаконного володіння Делятинській селишній раді Надвірнянського району, попередньо привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення тимчасової господарської споруди та дворової вбиральні.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1; серія і номер паспорта - НОМЕР_10) на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України) 1350 грн. 40 коп. судового збору, у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також 1500 грн. 45 коп. судового збору, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, всього 2850 грн.85 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26.12.2017 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.