У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви

номер справи 333/7393/17

номер провадження 6/333/260/17

21 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматов Е.Г., перевіривши відповідність матеріалів подання заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до суду надійшло подання заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу

Вказане подання було залишено без руху на підставі ухвали судді від 13.12.2017 року, як таке, що подана з порушення вимог ст.. ст.. 119, 120 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви та подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Стаття 119 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог до форми та змісту позовної заяви.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 55254414: з виконання виконавчого листа № 812/8339/12, виданого 19.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» суми боргу 140- 019,40 грн.; з виконання виконавчого листа № 333/2576/16-ц, виданого 12.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу 2 998 438,99 грн.; з виконання постанови ДПП УПП м. Запоріжжя № 758619, виданої 27.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штраф 850 грн.; з виконання постанови ДПП УПП м. Запоріжжя № 050467, виданої 29.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штраф 850 грн.

Проте, в порушення вищезазначених вимог цивільного процесуального законодавства, заявником в поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не зазначено всіх сторін.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з узагальненням Верховного Суду України від 01.02.2013 року судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, подання державного виконавця про обмеження виїзду за кордон повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Ухилення від виконання зобов'язань це діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства, державним виконавцем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги подання не зазначено жодного доказу, про які йому відомо і які можуть бути використані судом при розгляді даної справи, зокрема, не зазначено доказів підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, доказів повідомлення державним виконавцем боржника про направлення подання до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про обмеження виїзду за кордон.

За таких обставин, суд позбавлений можливості прийняти дане подання до розгляду у первісному вигляді, як такою, що складена в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, позовна заява, а в даному випадку подання, подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків судом заявнику був встановлений строк, який не може перевищувати пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Відповідно до розписки копію вищезазначеної ухвали суду було отримано 14 грудня 2017 року.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. п. 11 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакції Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Станом на 21.12.2017 року, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від представника заявника не надходило, а ні заяви про продовження строку на усунення недоліків, а ні документів про усунення недоліків, викладених по тексту ухвали суду від 13.12.2017 року.

У звязку з тим, що заявником не виконані зазначені процесуальні дії та з урахуванням достатнього часу на усунення недоліків заяви, суд вбачає законні підстави для повернення заяви заявнику.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_1 проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.3 ст. 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Подання заступника начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу вважати неподаним та повернути заявнику.

Розяснити заявнику, що відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Е.Г.Стоматов