АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/752/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В.,Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду від 16 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначав, що 05.04.2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Toyota» н/з 039-87ВХ, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем НОМЕР_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 21.04.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №79/15 від 30.04.2015 року становить 39484 грн. 33 коп., яку йому частково в сумі 18000 грн. відшкодовано ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», де була застрахована цивільно правова відповідальность заподіювача шкоди, решта суми 21484 грн. 33 коп. є не відшкодованою, тому підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_3. Крім того, позивач зазначає, що поніс витрати на евакуацію автомобіля з місяця ДПТ у розмірі 270 грн., витрати на оплату банківських послуг в сумі 5 грн., за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 420 грн. та франшизу в сумі 500 грн, які також просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 січня 2016 року справу передано за підсудністю на розгляд до Віньковецького районного суду.

Ухвалою Віньковецького районного суду від 23 березня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес»

В березні 2016 року ОСОБА_1 уточнив та збільшив свої позовні вимоги і, посилаючись на ч. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на його користь 32000 грн. різниці страхового відшкодування, а з ОСОБА_3 решту суми заподіяної йому матеріальної шкоди, встановленої висновком експертного автотоварознавчого дослідження №79/15, а саме 47883 грн. 38 коп., також просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Рішенням Віньковецького районного суду від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки, заподіяні пошкодженням автомобіля у сумі 6971,68 грн. та витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди у сумі 270 грн. В решті позову до ОСОБА_3 відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати і ухвалити нове, яким стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на його користь збитки, що заподіяні пошкодженням автомобіля в сумі 6971 грн. 68 коп, 270 грн. витрат з евакуації транспортного засобу з місця пригоди та 1393 грн. 63 коп. судового збору, а в задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі. Апелянт посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність його висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема положень ст.ст 1166, 1188 та 1194 ЦК України. Апелянт зазначає, що суд, стягуючи на користь позивача розмір шкоди саме з ОСОБА_3, помилково не застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не врахував, що обовязок відшкодування шкоди в межах встановленого ліміту законом покладено саме на страховика, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Крім того, апелянт вказує, що судом безпідставно не взято до уваги надані позивачем оригінали квитанцій про оплату вартості пального на проїзд до суду та в порушення вимог ст. 633 ЦК України незаконно відмовлено у стягненні цих витрат.

Апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу визнав і просить її задовольнити.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін; невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та не застосував закон, який підлягав застосуванню (ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.04.2015 року в м. Хмельницький ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Toyota», н/з 039-87ВХ, здійснюючи виїзд з двору будинку №48 по вул. Камянецькій, в порушення п.10.2 ПДР України, не надав дорогу транспортному засобу «Volksvagen Passat», н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 21.04.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. (т.1 а.с.9).

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). (ст. 1194 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДПТ була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» і згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.11.2014 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 тис. грн., розмір франшизи складає 510 грн. (т.1 а.с. 71).

10.07.2015 року ПрАТ «Стархова компанія «Брокбізнес» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 18000грн. ( т.1 а.с.12).

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 16.04.2015 року №81/15 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП складає 39484,33грн., а вартість відновлювального ремонту згідно із ремонтною калькуляцією складає 97188,38грн. (т. 1 а.с. 104-130).

В силу положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно розяснень, що викладені в п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу до та після ДТП, вартість його ремонту, при цьому зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Згідно висновку експерта ДП «Експерт Сервіс АВТО» за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 10.10.2016 року №161/16 ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat» до дорожньо транспортної пригоди 05.04.2015 року в непошкодженому стані складала 39588,69 грн., а ринкова вартість цього ж автомобіля після ДТП 05.04.2015 року в пошкодженому стані могла складати 14617,01 грн.. Цим же висновком ремонт пошкодженого автомобіля з економічної точки зору визнано недоцільним і необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту значно більша ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження. ( т.1 а.с. 172-195).

Суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача щодо відшкодування шкоди у розмірі відновлювального ремонту автомобіля в сумі 97188 грн. та право позивача на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрат з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився помилки, стягуючи саме із винної особи ОСОБА_3 6971,68 грн. збитків, як різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрат з евакуації транспортного засобу з місця пригоди в сумі 270 грн.

Відповідно до ч. 9.1. та ч. 9.2 ст. 9 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

В силу положень ст. 29 зазначеного вище Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» 10.07.2015 року сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 18000 грн., а тому в межах ліміту страхового відшкодування підлягає до стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь позивача 6971,68грн. збитків (24971,68 грн. (різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП) 18000грн. (сплачена страхова виплата)) та 270 грн. витрат, пов»язаних з евакуацією транспортного засобу з місця пригоди, що підтверджується квитанцією №102268 від 06.04.2015 року. ( т. 1 а.с.10). І наявність заяви ОСОБА_1 щодо відсутності претензій матеріального та морального характеру до ПрАТ «СК «Брокбізнес» після отримання суми страхового відшкодування в розмірі 18000 грн. не є підставою для відмови у позові ОСОБА_1 про стягнення із ПрАТ «СК «Брокбізнес» збитків в межах ліміту страхового відшкодування.

Виходячи із наведеного, в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 6971,68грн. збитків та 270 грн. витрат, пов»язаних з евакуацією транспортного засобу слід відмовити .

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині порушення судом норм матеріального права є обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат, які він поніс на придбання бензину, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України доказами. Вартість проїзду, яка підтверджена чеками на придбання бензину, належним чином позивачем не обґрунтована, зокрема, ОСОБА_1 не вказано, який транспортний засіб він використовував з метою явки в судове засідання, яка кількість палива цим транспортом затрачається, не зазначив відстань, яка долалась ним на судові засідання, відтак суд першої інстанції був позбавлений можливості перевірити правильність таких витрат. Крім того, на даний час відсутній законодавчий механізм, що регулює зазначене питання, а саме визначає граничний розмір компенсації зазначених витрат. А тому доводи апеляційної скарги в частині порушення судом норм процесуального права є безпідставними.

У відповідності з ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в сумі 146,35 грн. (978,83грн. судовий збір сплачений при подачі позову х 7,12% задоволених позовних вимог / 100 + 1076,71грн. судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги х 7,12% задоволених позовних вимог / 100).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Віньковецького районного суду від 16 лютого 2017 року в частині стягнення збитків із ОСОБА_3 та в частині відмови у стягненні збитків із ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» скасувати та в цих частинах ухвалити нове рішення.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 6971,68 грн. збитків та 270 грн. витрат з евакуації транспортного засобу. В решті позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» відмовити.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

В решті рішення Віньковецького районного суду від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 146,35 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

______________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Справа № 22ц/792/752/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 30,34