Справа № 487/476/17
Провадження № 2/487/887/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.03.2017 року.

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., при секретарі Табунщик К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В

31.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 01.09.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого останній була передана сума у розмірі 31000,00 грн. зі строком повернення до 14.10.2016 року, про що була дана йому розписка.

У зв'язку з тим, що відповідач не повернула вказану суму боргу позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 30 000,00 грн., 50% річних за період з 14.10.2016 року по 10.01.2017 року в розмірі 3 616,44 грн. та пеню за період з 21.06.2016 року по 18.09.2016 рік в розмірі 2040,98 грн.

В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги зменшив, просив стягнути суму основного боргу в розмірі 30 000,00 грн. та 50% річних за період з 14.10.2016 року по 10.01.2017 року в розмірі 3 616,44 грн..

Відповідач у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день слухання справи була повідомлена належним чином.

Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні між позивачем і відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивачем 01.09.2016 року було передано відповідачу суму у розмірі 31 000,00 грн.

Факт передачі вказаної суми підтверджується розпискою про отримання вказаної суми, підписаною власноручно відповідачем по справі.

Згідно вказаної розписки, відповідач повинна була повернути вказану суму боргу до 14.10.2016 року.

Крім того, у розписці від 01.09.2016 року відповідач ОСОБА_2 визначила, що в забезпечення договору позики, вона надає квартиру, що знаходиться у її власності за адресою вул. 8-Березня,39 кв.179 в м.Миколаєві.

Судом встановлено, що відповідач зобовязання по розписці не виконав, чим порушив майнові права позивача. Сума несплаченого ним боргу становить 30 000,00 грн.

Зазначена розписка недійсною у встановленому законом порядку не визнана.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій , що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1,2 ст.612 ЦК України, боржник вражається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 30 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до договору позики між сторонами визначено інший, ніж в ч.2 ст.625 ЦК України, розмір процентів, який відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу за прострочення грошового зобовязання.

Так, наданий позивачем розрахунок суми відсотків за прострочення грошового зобовязання за період з 14.10.2016 року по 10.01.2017 року є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3 616,44 грн. з розрахунку (30 000,00 грн. (сума заборгованості) х 50% річних х 88 (кількість днів прострочення):365:100).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 33 616,44 грн., з яких: сума основного боргу в розмірі 30 000,00грн. та 50% річних в розмірі 3616,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку ст.294 ЦПК України.

Суддя: Павлова Ж.П.