АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6192/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська рада, Московський РВ в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, про визнання такою, що втратила право користування житловою площею,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловою площею в кв. АДРЕСА_1 і зняти її з реєстрації у вказані квартирі.

В обґрунтування позову вказав, що шлюб з відповідачем був розірваний у 2007 році тому, що ОСОБА_4 на початку 2006 року залишила сім'ю і стала проживати окремо, її місце проживання позивачу не відоме. Дитина залишилась проживати з ним. З тих пір вона квартирою не цікавиться, вселитись в квартиру наміру не виявляла, оплату за комунальні послуги не вносить, майна належного їй в квартирі немає.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловою площею в кв. АДРЕСА_1 і знято її з реєстрації у вказані квартирі.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду представник Харківської міської ради в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. При цьому вказав на те, що судом неповно з'ясовано обставини та порушено норми процесуального та матеріального права.

Вказав, що у рішенні відсутні підтвердження направлення до відповідного органу запиту про місце реєстрації відповідача, а також інформація щодо інформування відповідача через оголошення. Судом не досліджувалась інформація щодо не проживання відповідача у вказаній квартирі більше 6 місяців. Факт відсутності відповідачки у квартирі у рішенні зазначено та підтверджується лише актом про не проживання.

Зазначив, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» - позивачем не надано інформації щодо місцезнаходження чи місця роботи відповідача, відсутні відомості знаходження відповідача на стаціонарному лікуванні або перебуванні в місцях позбавлення волі, перебування за кордоном. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач добровільно покинув квартиру.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа була розглянута в апеляційному порядку відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України за відсутності сторін та третьої особи - представника Харківської міської ради, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, чия неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів відповідно до ст. 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скаргита розглянутого позову, вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4внаслідок відсутності без поважних причин проживання понад встановлений ст. 71 ЖК УРСР шестимісячний строк втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим виходячи з наступного.

Судовим розглядом відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивач та відповідач і їх неповнолітній син ОСОБА_5, 2004 року народження, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Дана житлова площа не приватизована і знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс».

Позивач і відповідачка знаходились в зареєстрованому шлюбі з 2001 року. Шлюб розірваний заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2007 року. Встановленою вказаним рішення районного суду підставою для розірванню шлюбу було те, що сторони з лютого 2006 року шлюбних відносин не підтримують, відповідачка проживає окремо від чоловіка і дитини (а.с. 8).

Факт не проживання відповідачки у квартирі з 2006 року також підтверджується відповідним актом від 26.10.2015 року, який складений за участю сусідів по квартирі, а також ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які підтвердили, що відповідачка не проживає в квартирі з 2006 року, майна її там немає, в квартиру ніколи вселитись не намагалась і квартирою не цікавиться. Не проживає відповідачка в квартирі тому, що пішла проживати до іншого чоловіка.

Відповідно до довідок Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 26.10.2015 року і КП «Жилкомсервіс» від 30.11.2015 року підтверджується, що відповідачка ніколи не зверталась до них із заявами про створення перешкод для її проживання у спірній квартирі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 підтвердили факт тривалого, з 2006 року, не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи виклик ОСОБА_4 був здійснений відповідно до чинних на день правил, передбачених ч. 9 ст. 74 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 - шляхом опублікування оголошення у газеті «Слобідський край» від 09.02.2016 року (а.с.24).

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вказаної норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлені вказаним заочним рішенням суду обставини про відсутність відповідачки ОСОБА_4 понад встановлений законом шестимісячний строк мають преюдиціальне значення по цій справі. Ці обставини узгоджуються із змістом наявного в матеріалах справи Акту про тривалу відсутність відповідачки за місцем її постійної реєстрації.

При цьому доводи скарги про те, що відповідачка можливо з поважних причин не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 належними і допустимим доказами не доведені, а встановлені судом обставини про тривалу відсутність понад встановленого ст. 71 ЖК України шестимісячний строк зберігання жилого приміщення - належними і допустимими в розумінні ст.ст. 77, 79 ЦПК України доказами в результаті апеляційного перегляду рішення суду - не були спростовані.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст..ст. 381- 384, 389, 390, 392 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року - залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими ст. 268 цього Кодексу, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 26.12.2017.

Головуючий суддя

Судді колегії