Справа № 527/288/17
провадження 2/527/265/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Олефір А.О.,
при секретарі - Волик Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Глобинська» про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних в звязку з невиконанням зобовязання, -
03.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом з вимогою стягнути на її користь з відповідача інфляційне збільшення боргу та 3% річних в звязку з невиконанням зобовязання.
В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. Голова правління подав до суду клопотання про перенесення дати розгляду справи в звязку з його відрядженням.
Справа була призначена до судового розгляду на: 23.02.2017 року, 16.03.2017 року, 11.04.2017 року. КС «Глобинська» щоразу була належним чином повідомлена про розгляд справи. 23.02.2017 року представник відповідача в судове засідання не зявився, голова правління подав до суду клопотання про перенесення дати розгляду справи в звязку з його відрядженням, 16.03.2017 року - розгляд справи було відкладено за письмовою заявою відповідача, 11.04.2017 року - Голова правління подав до суду клопотання про перенесення дати розгляду справи в звязку з його відрядженням.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.
Як вбачається з ч. 1, 3 ст. 42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: 1) довіреністю фізичної особи; 2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).
Як вбачається з матеріалів справи, в ній наявна копія Довіреності, видана від імені КС «Глобинська» головою правління, в якій ОСОБА_2 надано повноваження на представництво інтересів КС «Глобинська» зокрема у всіх судових органах та здійснювати всі процесуальні дії з усіма правами, які надано законом зокрема відповідачу (а.с. 27).
За змістом ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.
Оскільки стороною у справі (відповідачем) є юридична особа - КС «Глобинська», остання повинна була забезпечити свою присутність у судовому засіданні представником.
За таких обставин, суд вважає неявку представника відповідача в судове засідання неповажною, заяву про відкладення розгляду справи зловживанням своїми процесуальними правами та затягуванням судового розгляду, а тому з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду справи,розглянув справу у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановивши заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.
Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки.
Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Згідно ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс-16.
Відповідно до змісту ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Приймаючи до уваги викладене, а також правову позицію ВСУ, суд дійшов висновку, що зобовязальні відносини, що склалися між сторонами на підставі договору № 61 про надання фінансової послуги залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 14.05.2014 року, мають майново-грошовий характер, тому у цьому випадку, відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право на відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми у зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань, а саме, за період з 15 травня 2015 року (оскільки термін дії договору закінчився 14 травня 2015 року) по 31 грудня 2016 року (в межах заявлених вимог позивачем).
Разом з тим, як вбачається з наданого суду позивачем розрахунку вбачається, що при розрахунку інфляційного збільшення боргу за наступний місяць, позивач додає інфляційне збільшення боргу за попередній місяць, що тягне за собою частково повторне нарахування збитків, а також розраховує періоди прострочення додаючи між собою дні різних місяців, разом з тим індекси інфляції в кожному окремому місяці є різними, а тому періоди необхідно розраховувати за кожен місяць окремо та з урахуванням проведених виплат.
За таких обставин суд вважає за необхідне навести власний розрахунок.
Суд розраховуючи інфляційне збільшення боргу та 3% річних враховує наступне:
1)Інфляційне збільшення боргу починається з першого дня наступного місяця після закінчення терміну дії депозитного договору, а саме з 01 червня 2015 року (оскільки інфляційне збільшенням боргу є збільшення розміру заборгованості у порівняні з попереднім місяцем).
Розрахунок інфляційного збільшення боргу (з урахуванням Листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та розмірів індексів інфляції, опублікованих в газеті «Урядовий курєр»).
Формула, яка застосовувалася при розрахунку інфляційного збільшення боргу (сума боргу Х % індексу інфляції сума боргу : днів у місяці Х кількість прострочених днів у відповідному місяці).
Формула, яка застосовувалася при розрахунку 3% річних(сума боргу Х 3% річних Х днів прострочених)/ днів у році)
Розмір сплати заборгованості та дата отримання заборгованостіРозмір заборгова-ності Період простроченняІндекс інфляції Інф. збільшен- ня боргу3% річних
зпоДнів прострочених
Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи зокрема в межах заявлених позивачем вимог.
За підрахунками суду, за період з 15 травня 2015 по 31 грудня 2016 року 3% річних склали 2340,12 грн. позивачем заявлено вимогу на суму 2664,40 грн., тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення на суму 2340,12 грн.
Вирішення питання розподілу судових витрат.
Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн. (640*97 %=620,80).
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 627,20 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625 ЦК України, ст. 10,11,30,60, 88, 212-215 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
- 2340,12 грн. (дві тисячі триста сорок грн. 12 коп.) 3% річних від простроченої суми за період прострочення виконання грошового зобовязання з 15 травня 2015 по 31 грудня 2016 року за депозитним договором № 61 від 14.05.2014 року;
Стягнути з Кредитної спілки «Глобинська» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 620,80 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення .
Повний текст рішення виготовлено 13.04.2017 року.
Суддя А. О. Олефір