АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/7350/16-ц Головуючий 1 інстанції Скляренко С.О.
Провадження № 22ц/790/2429/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Костенко Т.М.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з 30 травня 1998 року по 05 червня 2007 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з нею.

З 01 вересня 2014 року донька навчається на денному відділенні Харківського коледжу будівництва, архітектури та дизайну і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_1 працює неофіційно, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу доньці, однак добровільно цього не робить.

У зв'язку з цим, просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову, вказував, що він офіційно не працює, має на утриманні ще двох дітей від іншого шлюбу: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2016 року, до моменту закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/8 частки з усіх видів його доходу (заробітку) починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення донькою навчання, а саме до 30 червня 2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що обґрунтованим було б визначення розміру аліментів у вигляді 1/8 частки з усіх його видів заробітку (доходу).

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.05.1998 року по 05.06.2007 року

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» від 28.10.2016 року, ОСОБА_4 є студентом 3 курсу денного відділення з 01.09.2014 року, строк закінчення навчання 30.06.2018 р. (а.с.2).

Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу дочці не надає, проте ОСОБА_4 продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_4 мешкає разом з матір'ю ОСОБА_3.

Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу позивачці на час продовження навчання дитиною, оскільки вона цього потребує.

Однак, що стосується розміру аліментів, то колегія суддів вважає можливим змінити рішення суду в цій частині виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на утриманні відповідача знаходяться двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.22,23).

Виходячи з викладеного, з урахуванням інтересів сторін, їх матеріального та сімейного стану, колегія суддів відповідно до засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), - вважає за необхідне рішення суду змінити в частині розміру стягнення, визначити розмір аліментів - 1/6 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3; 309 ч.1 п.4; 313; ч.2 314; 316, 317, 319, 325 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2017 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з 1/4 частини до 1/6 частин усіх видів доходів щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді