Справа № 493/997/16-ц
Провадження № 2/493/25/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді БОДАШКО Л. І.,

за участю секретаря ТИХОНОВОЇ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить направити дитину, ОСОБА_3, в супроводі її матері ОСОБА_2, на проведення ДНК для встановлення факту батьківства з ним, як батьком дитини, виключити відомості про нього як батька з актового запису №3069 від 29 березня 2014 року по відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про народження ОСОБА_3, прийняти його відмову від батьківства, змінити та зареєструвати прізвище дитини ОСОБА_3, народженої 11.03.2014 року, на прізвище її матері «Пучко», стверджуючи, що у січні 2013 року він познайомився з відповідачем, з кінця червня місяця 2013 року у нього почалися періодичні відносини з відповідачем, оскільки вона проживала у Балтському районі, а він з батьками проживав у м. Одесі, в перших числах вересня 2013 року він поїхав на заробітки за межі Одеської області і повернувся перед самими пологами відповідача 09 березня 2014 року, а дитина у відповідача народилася 11 березня 2014 року.

До відносин з відповідачем позивач понад 8 років перебував в офіційному шлюбі, а потім ще перебував у громадянському шлюбі з іншою жінкою, після його статевих відносин з іншими жінками вони не мали дітей від нього, після народження дитини відповідач запевнила позивача, що це його біологічна дитини, при заповненні актового запису про народження дитини у відділі ДРАЦСу батьком дитини був вказаний позивач, але, позивач сумнівається у своєму батьківстві, так як, на його думку, строки вагітності не співпадали з періодом до пологів (9 місяців). Вказані сумніви стали підставою для проведення медичних досліджень його чоловічого здоровя, за результатами якого його батьківство малоймовірне, тому він вважає за необхідне провести ДНК експертизу на предмет його батьківства, відмовився від батьківства стосовно дитини ОСОБА_3.

Крім того, за ствердженням позивача у його заяві про уточнення позовних вимог, він є «стаціонарним студентом іншої держави та наміру повертатися до України в подальшому не має».

З приводу вище вказаного позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду письмові заперечення на заявлені вимоги та заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, справу розглянути без її участі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони познайомилися в січні 2013 року, з кінця червня початку липня 2013 року вони періодично перебували в статевих відносинах.

Згідно висновку експерта №77 від 17.08.2016 року КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» в результаті проведеної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що ймовірність батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 становить 99,999998 %.

Суд не може прийняти в якості доказу ствердження позивача стосовно того, що він до знайомства з відповідачем, перебуваючи в статевих відносинах з іншими жінками, не мав від них дітей по причині його незадовільного «чоловічого здоровя», надані ним ксерокопії його медичної картки, інших документів медичного характеру не можуть бути доказом того, що за станом здоровя він не може мати дітей, оскільки вони спростовуються висновками вище вказаної експертизи.

Посилання позивача на те, що він перебуває на стаціонарному навчанні за кордоном, не має наміру після закінчення навчання повертатися на територію України не підтверджено жодними доказами, крім того, факт навчання, проживання, перебування батька в іншій державі не позбавляє його необхідності виконання відповідних батьківських обовязків, в тому числі і утримання неповнолітньої дитини, батько не може відмовитися від батьківства, бути батьком дитини є особисте немайнове право кожного чоловіка, виходячи з положень ст.269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом, вони тісно повязані з фізичною особою, фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 110, 136, 155 Сімейного Кодексу України, ст. 269 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,209,212,214,215,222,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

С У Д Д Я