Провадження № 22-ц/779/1867/2017
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: апелянта - ОСОБА_1 та його представника -

ОСОБА_2, представника Обслуговуючого

кооперативу «Житлово-будівельний кооператив

«Добра справа» - Мельника О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Добра справа» та ПП «Коврижних» про визнання майнових прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову у справі за його позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Добра справа» та ПП «Коврижних» про визнання майнових прав. Заяву мотивував тим, що невжиття обраного ним виду забезпечення позову, а саме накладення арешту на об'єкт незавершеного будівництва 27-ми квартирного будинку та земельну ділянку по АДРЕСА_1 та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі майнових прав (в тому числі укладання договорів пайової участі , інвестиційних договорів, інших правочинів) квартири загальною площею 101,57 кв.м, що знаходиться на 9 поверсі у зазначеному незавершеному будівництвом будинку, в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду на випадок задоволення його позовних вимог.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

На дану ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій не погоджується із висновками суду першої інстанції, що заявлений ним вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на весь будинок при тому, що позивачу належить лише одна квартира, не є співмірним із заявленим позовом, оскільки суд не врахував, що оплачена ним квартира є невід'ємною частиною цілого будинку і в разі здачі його в експлуатацію та подальшого відчуження жодних правових підстав для звернення до нових власників не буде. Також ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що він вніс значну суму коштів у будівництво та придбання квартири. Крім того, на думку позивача, судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що відповідачі намагаються уникнути виконання умов укладених договорів та відчужити всі квартири у вказаному будинку іншим особам, про що свідчать численні оголошення на сайтах по продажу житла, що підтверджує не лише намір, але і реальні дії по відчуженню спірного майна. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, а також на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду в його користь, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримали.

Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Добра справа» доводи апеляційної скарги заперечив. Додатково представник зазначив, що у ОСОБА_1 право власності на квартиру у спірному будинку не виникло, а тому підстав для забезпечення його позову немає. Крім того, представник відповідача пояснив, що готовність будинку по вул. Гарбарській, 14 при його передачі Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Добра справа» складав 57%. Після цього спорудження будинку продовжувалось кооперативом. Ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, а тому просить залишити її без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не обґрунтовано вимоги щодо накладення арешту на весь 27-ми квартирний будинок при тому, що про визнання право власності за ним йдеться тільки на одну із квартир. Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на весь будинок, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Однак, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 просив також заборонити вчиняти дії щодо відчуження майнових прав на квартиру площею 101,57 кв.м у зазначеному будинку, на спорудження якої ним сплачено кошти у повному об'ємі згідно умов договору. Ця заява позивача фактично залишилась невирішеною.

Відповідно до ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, який був чинний на момент постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, вправі вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Із змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, який був чинний на момент постановлення оскаржуваної ухвали, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що в провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Добра справа» та ПП «Коврижних» про визнання майнових прав на об'єкт інвестування, а саме на трьохкімнатну квартиру загальною площею 101,57 кв.м по АДРЕСА_1. У тексті позовної заяви міститься клопотання про заборону вчиняти будь-які дії по укладенню договорів, спрямованих на відчуження, передачу права власності на вищезазначену квартиру в незавершеному будівництвом квартиру. 29 вересня 2017 року у даній справі відкрито провадження, що свідчить про наявність спору між сторонами (а.с.19-20).

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачі за час судового розгляду даної справи можуть порушити його майнові права на зазначену квартиру, за яку він сплатив значну суму коштів, а саме 192 733,25 грн (а.с.21-23).

Приймаючи до уваги істотну вартість сплачених позивачем коштів, а також подані ним в судовому засіданні докази про наміри відповідача щодо продажу квартир у вищевказаному будинку, колегія суддів вважає, що існує ймовірність відчуження приміщення, на яке претендує ОСОБА_1 А це в подальшому призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо визнання за ОСОБА_1 майнових прав на квартиру.

У зв'язку із наведеним ухвала не може вважатись законною і обґрунтованою. Тому вона не може бути залишена в силі. Приймаючи до уваги вище викладене, на думку колегії суддів, заява ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення. Підстав вважати, що накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження, передачі майнових прав (в тому числі укладання договорів пайової участі, інвестиційних договорів, інших правочинів, передбачених діючим цивільним законодавством) квартири загальною площею 101,57 кв.м, що знаходиться на 9 поверсі у незавершеному будівництвом будинку по АДРЕСА_1, до вирішення позову по суті порушить законні інтереси відповідачів або інших осіб, немає.

Керуючись ст.ст. 150, 268, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2017 в даній справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Добра справа» у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі майнових прав (в тому числі укладання договорів пайової участі, інвестиційних договорів, інших правочинів, передбачених діючим цивільним законодавством) квартири загальною площею 101,57 кв.м, що знаходиться на 9 поверсі у незавершеному будівництвом будинку по АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк