Справа №522/4171/17
Провадження №2/522/6241/17
11 квітня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси у складі :
головуючий суддя Кравчук Т.С.
при секретарі Антонецькому С.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сімєю,
02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту її проживання однією сімєю з ОСОБА_2, яка померла 04.09.2007 року, в період з 1996 року по день смерті 04.09.2007 року, вказуючи, що встановлення цього юридично факту необхідно для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину.
Представник позивачки у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутністю.
Представник Одеської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, дівоче прізвище - ОСОБА_2, є падчеркою ОСОБА_2.
Згідно свідоцтва про народження серії І-Д №308207 від 14 лютого 1947 року, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4).
У звязку зі смертю матері позивачки - ОСОБА_2 у 1968 році, її батько ОСОБА_3 уклав другий шлюб із ОСОБА_5. Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЮМ №201696 від 19.12.1968 року, ОСОБА_5 обрала після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_3 (а.с.6).
З 1968 року позивачка з батьком ОСОБА_3 та його дружною ОСОБА_2 проживали як одна сімя спочатку в Тамбовській області, потім в м.Одесі.
Стосунки з ОСОБА_2 у позивачки були родинні, вона вважала її матірю.
7 жовтня 1969 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6, та обрала прізвище чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЮМ №163987 від 07.10.1969 року (а.с.7).
Після укладення шлюбу вони переїхали до м.Одеси.
З 04 вересня 1975 року ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Довідкою №541 Дільниці №3 КУ «ЖКС «Фонтанський» від 16.03.2016 року (а.с.8) та відміткою у паспорті (а.с.13зворот).
Після смерті її батька ОСОБА_3 у 1977 році, ОСОБА_2 переїхала до них у м.Одесу, оскільки інших родичів у неї не залишилось, дітей не було.
04 вересня 2007 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №115523 від 05.09.2007 року (а.с.5).
Відповідно до пункту 3.22 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Згідно довідки Дільниці №3 КУ «ЖКС «Фонтанський» від 16.03.2016 року ОСОБА_2 постійно проживала без реєстрації по день своєї смерті 04.09.2007 року за адресою: м.Одеса, вул.Канатна. 102, кв.39.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина - квартира АДРЕСА_1.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Фактично ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки проживала сумісно з нею, однак, коли позивачка звернулася до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав в порядку ч.1 ст.1297, ч.1 ст.1298 ЦК України, нотаріусом їй було розяснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона може тільки після встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю терміном більш ніж пять років у судовому порядку.
За весь період проживання однією родиною ОСОБА_2 лише короткочасно проживала за місцем своєї реєстрації - у квартирі АДРЕСА_2. Однак, з 1996 року ОСОБА_2 постійно проживала з позивачкою у квартирі АДРЕСА_3, оскільки хворіла та потребувала постійного догляду та лікування. Вона особисто здійснювала догляд за ОСОБА_2, допомагала їй у побуті, купувала ліки, після смерті здійснила поховання.
Згідно ч.1 ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.
ОСОБА_2 не був складений заповіт. Враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги, позивачка вважає, що відповідно до ст.1264 ЦК України, вона має право на спадкування за законом у четверту чергу, так як проживала з ним однією сімєю більше пяти років, але цей факт може бути встановлено лише судом.
Встановлення факту її проживання однією сімєю зі Спадкодавцем ОСОБА_2 не менш як пять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину.
У відповідності до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.
Таким чином, посилаючись на вищевикладене суд вважає можливим позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сімєю - задовольнити, встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю з 1996 року по день смерті ОСОБА_2, тобто по 04 вересня 2007 року.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 234-235, 256-257, 259 ЦПК України, ст.ст.1264, 1268, 1297, 1298 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сімєю задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю з 1996 року по день смерті ОСОБА_2, тобто по 04 вересня 2007 року.
Визнати право ОСОБА_1 на четверту чергу спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, що померла 04 вересня 2007 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Суддя: 11.04.2017