Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М., при секретарі Ковальовій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, в обґрунтування якого вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її троюрідна племінниця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1. Зазначила, що ОСОБА_3 була інвалідом першої групи, потребувала сторонньої допомоги і постійно з 2011 року проживала разом із позивачкою, що підтверджується актом квартальної від 08.02.2017 року та довідкою Сартанської селищної ради № 550 від 08.02.2017 року. Крім того, рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 10.10.2013 року ОСОБА_1 призначено опікуном над ОСОБА_3. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, родичів після смерті останньої не залишилось, на спадкове майно ніхто не претендує. Просила визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Представник відповідача Маріупольської міської ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Частиною 2 ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Отже, законодавець чітко визначив три юридичні ознаки, які складають поняття сім'ї: 1) спільне проживання, 2) пов'язання спільним побутом, 3) наявність взаємних прав і обов'язків.

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що є сусідом позивачки, вказував, що ОСОБА_3 мешкала разом із ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з 2011 року. ОСОБА_3 була інвалідом, постійно потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_1 доглядала за померлою, вела суспільний побут.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказувала, що ОСОБА_1 була опікуном померлої ОСОБА_3, яка мешкала разом із нею з 2011 року в АДРЕСА_1. Позивачка доглядала за нею, вела суспільний побут.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим виконкомом Сартанської селищної ради Кальміуського району м. Маріуполя 21.11.2016 року (а.с. 5).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме 1 житловий будинок АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2013 року. (а.с. 12, 13).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_6 - рідна матір ОСОБА_3 (а.с. 15).

Рішенням Іллічвського районного суду м. Маріуполя від 10.10.2013 року ОСОБА_1 призначено піклувальником над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла рідна бабка ОСОБА_3 - ОСОБА_7 (а.с. 14).

Згідно відповіді № 579/01-16 від 16.03.2017 року, наданої Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою, в справах держнотконтори мається спадкова справа після смерті ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 34). Згідно матеріалів вказаної спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1.

З поквартирної картки наданої Кальміуською районною адміністрацією Маріупольської міської ради вбачається, що по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 03.08.2001 року, 22.11.2016 року знята з реєстрації (а.с. 8).

Згідно із довідкою селищного голови Сартанської селищної ради та актом квартального с. Сартана м. Маріуполя від 08.02.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкала в АДРЕСА_1 разом із племінницею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2011 року однією родиною, вели сумісний побут (а.с. 9, 10).

Таким чином, факт спільного проживання та ведення побуту доведений. Що стосується взаємних прав та обов'язків, то після ухвалення Іллічівським райсудом м. Маріуполя 10.10.2013 року рішення про призначення позивачки опікуном над ОСОБА_3, до смерті своєї підопічної ОСОБА_1 мала обов'язки по її догляду та забезпеченню умов проживання.

Проаналізувавши встановлені по справі фактичні обставини, оцінивши надані в силу вимог ст. 60 ЦПК України позивачем докази в їх взаємному зв'язку у сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 доведено факт і обставини її спільного проживання однією сім'єю з померлою ОСОБА_3, що між ними за життя останньої склалися усталені сімейні відносини у розумінні положень статті 3 Сімейного кодексу України, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення її позову. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 57, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 20 листопада 2016 року.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

З повним текстом рішення можна ознайомитися 03 квітня 2017 року в канцелярії суду.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко