Провадження № 2/201/21/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, Житлово-будівельний кооператив «Мрія» (третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.12.2016р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, Житлово-будівельний кооператив «Мрія» (третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. № 3 6, 50 57).

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1, з урахуванням уточнень, зазначає, що 3-х кімнатну квартиру по вул. Полігонній (на той час вул. Погребняка) в будинку № 20 м. Дніпро, батько позивача - ОСОБА_2 отримав у 1969 році в житлово-будівельному кооперативі N 105 «Мрія», розташованому по вул. Полігонній (Погребняка) буд. № 20, де і мешкав з сім'єю до 1986р. Пайові внески за квартиру були виплачені в 1982році в повному обсязі. В 1986році батько позивача, ОСОБА_2 розлучився з матірю позивача і розміняв 3-х кімнатну квартиру на 2-х кімнатну і 1-но кімнатну квартири. 2-х кімнатна квартира розташована в цьому ж будинку, що і 3-х кімнатна і належала ЖБК «Мрія». В дану квартиру позивач заселився з батьком, зареєструвались по цій адресі і весь час проживали разом. В 1997році позивач одружився та зареєстрував у квартирі дружину, а в 2002 році сина. Батько позивача помер 03.08.1995р., актовий запис в книзі реєстрації смерте № 1525. На момент смерті останнього позивач проживав з батьком і був зареєстрований з ним по одній адресі. Згідно ст. 15 уставу ЖБК член житлово-будівельного кооперативу, дачного, гаражного чи іншого, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру набуває права власності на це майно. Як вбачається з довідки № 67 ЖБК № 105 «Мрія» батько повністю виплатив внески та набув права власності на квартиру, але не оформив в передбаченому законом порядку і не отримав свідоцтво про право власності. 22.07.2016р. позивач звернувся до Першої ДДНК з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті батька ОСОБА_2, який помер 03.08.1995р. Постановою від 22.07.2016р. у видачі свідоцтва на право власності за законом позивачу було відмовлено по тій причині, що він не надав правоустановчих документів на спадкове майно АДРЕСА_1 (Погребняка) в м. Дніпро, у зв'язку з чим останній і змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду 04.04.2017р. заяву, в якій позовні вимоги, в уточненій редакції від 13.01.2017р., підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Справу просив розглянути за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 115).

Представник Дніпровської міської ради - ОСОБА_3 (довіреність від 28.12.2016р. а.с. № 71) надала до суду клопотання від 04.04.2017р., в якому проти задоволення позовних заперечувала в повному обсязі, справу просила розглянути за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України (а.с. № 116).

Голова ЖБК № 105 «Мрія» ОСОБА_4 надала до суду заяву від 03.04.2017р., в якій просила розглянути справу без її участі, вимогу про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визначену у позовній заяві ОСОБА_1 визнала в повному обсязі (а.с. № 86).

Завідувач Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 31.03.2017р. направила до суду копію спадкової справи та заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника нотаріальної контори та винести рішення на розсуд суду (а.с. № 76).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.07.1960р. народився ОСОБА_1, батьком якого є ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії № ІІ-УР № 333006, виданим 18.08.1960р. (а.с. № 8).

Відповідно до довідки, виданої головою ЖБК № 105 «Мрія» ОСОБА_4 від 18.08.2016р., в 1969 році ОСОБА_2 отримав трьохкімнатну квартиру в житлово-будівельному кооперативі № 105 «Мрія» за адресою: АДРЕСА_2, (колишня адреса: АДРЕСА_3), куди заселився з сім'єю. В 1982 році пайові внески були виплачені ОСОБА_2 у повному обсязі за 3- х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_3).

В 1986 році, після розлучення з дружиною, ОСОБА_2 здійснив обмін на 2-х кімнатну квартиру (за яку також були внесені пайові внески у повному обсязі) в тому ж житлово-будівельному кооперативі № 105 «Мрія» за адресою: АДРЕСА_4 (колишня адреса: АДРЕСА_5), куди заселився та проживав разом з сином ОСОБА_1 (записи № 152, № 153, сторінка 34, у домовій книзі №4), до своєї смерті 03.08.1995р.

В 1997 році по вказаній адресі заселилась дружина ОСОБА_1 (запис №343, сторінка 75, у домовій книзі № 4), та у 2002 році був зареєстрований його син (запис №379, сторінка 101, у домовій книзі №4). На теперішній час за адресою: АДРЕСА_4 (колишня адреса: АДРЕСА_5) зареєстровані та мешкають ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_7, та його син ОСОБА_8 З часу смерті батька ОСОБА_1 виплачував у повному обсязі рахунки за житлово-комунальні послуги вказаної квартири (а.с. № 9).

Відповідно до обмінного ордеру № 3743 від 22.08.1986р., виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, ОСОБА_2 отримав квартиру № 66, що розташована в будинку № 20 по вулиці Погрібняка у м. Дніпропетровська (нові назви вул. Полігонна у м. Дніпрі), куди заселився та проживав разом з сином ОСОБА_1 (а.с. № 7).

26.08.1986р. ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (нові назви вул. Полігонна у м. Дніпрі) та зареєстрований там станом на момент розгляду даної справи судом, що підтверджується даними паспорта позивача та довідкою ЖБК № 105 «Мрія» (а.с. № 13, 81).

У відповідності ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виниклих правовідносин, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за кооперативну квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно.

Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. В разі викупу квартири, дачі, гаража споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Як роз'яснено в пп. «б» п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. № 20 (зі змінами), при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 03.08.1995р. помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 002239, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1525 (а.с. № 10).

Відповідно до довідки ЖБК № 105 «Мрія», позивач мешкає за адресою реєстрації, зокрема проживав зі своїм батьком до його смерті та продовжує проживати по теперішній час у спірній квартирі (а.с. № 81 зворотня сторінка).

09.04.2016р. позивач звернувся до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті батька ОСОБА_2, який помер 03.08.1995р. (а.с. № 79). На підставі вказаної заяви того ж дня державним нотаріусом ОСОБА_9 була заведена та зареєстрована в Спадковому реєстрі спадкова справа № 198-2016 до майна померлого 03.08.1995р. ОСОБА_2, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. № 78 84).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою

Статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до даних КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Погребняка, буд. 20 відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру № 66 (а.с. № 83).

22.07.2016р. постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 03.08.1995р. ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_6 (колишня назва - вул. Погрібняка) у м. Дніпрі (колишня назва м. Дніпропетровськ) (а.с. № 12).

Як вбачається з спадкової справи, інших спадкоємців, які б виявили бажання прийняти спадщину після померлого ОСОБА_2 на спірну квартиру, крім позивача немає.

Статтею 19 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

Відповідно до довідки ЖБК № 105 «Мрія» від 04.08.2016р., ОСОБА_2 був членом житлово-будівельного кооперативу № 105 «Мрія», виплатив вступний внесок, а в подальшому оплачував пайові внески, в розмірі визначеному статутом кооперативу і у 1982 році у повному обсязі виплатив кооперативний пай за вказану квартиру (а.с. № 14).

Як вбачається з наданої головою правління ЖБК № 105 «Мрія» ОСОБА_4 заяви, відповідач визнає позовні вимоги позивача та не заперечує проти ухвалення судового рішення на його користь.

За викладеного, суд приймає до уваги позицію голови житлово-будівельного кооперативу № 105 «Мрія», оскільки спірна квартира, до моменту виплати батьком позивача пайового внеску за неї в повному обємі, була власністю кооперативу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд дійшов висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 фактично набув право власності на квартиру АДРЕСА_6 (колишня назва - вул. Погрібняка) у м. Дніпрі (колишня назва м. Дніпропетровськ), яка належала ЖБК № 105 «Мрія», членом якого він був, але не зареєстрував власність у відповідності до вимог діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема, через органи нотаріату, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та з урахуванням вимог ст. 57-60 ЦПК України, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, Житлово-будівельний кооператив «Мрія» (третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 852грн. (а.с.№ 2) та в наданій 04.04.2017р. заяві просив не розподіляти судові витрати по справі шляхом стягнення суми судового збору з відповідачів, то суд вважає за можливе віднести понесені позивачем при подачі позову судові витрати на його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про власність», ст.ст. 19, 19-1 Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 321, 328, 1216, 1218, 1220, 1221, 1261, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, Житлово-будівельний кооператив «Мрія» (третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_7 (колишня адреса вул. Погрібняка м. Дніпропетровська) після померлого 03.08.1995р. ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.