Справа № 750/2622/17 Провадження № 22-ц/795/845/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Жук М. І. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2017 року про повернення ОСОБА_5 її позовної заяви до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_6, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання особи вкладником банку та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка подана її представником ОСОБА_7, ставиться питання про скасування ухвали судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2017 року, якою позовну заяву повернуто заявнику для подання до належного суду, та міститься прохання про направлення справи до суду першої інстанції для розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала судді є необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначається, що відповідно до положень ст.4 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, ст.47 Закону України Про банки та банківську діяльність, ст.1 Закону України Про захист прав споживачів оформлення банківського вкладу (депозиту) відноситься до банківської (фінансової) послуги, і позивачі у спорах, які виникають із виконання таких договорів, є споживачами таких послуг. Оскільки згідно приписів п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 року №4452-VI, кошти, що залучені від позивача по договору №980-054-000198517 від 03.03.2016 року прирівняні до вкладу, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти до вкладника, та беручи до уваги те, що на правовідносини у сфері депозитних вкладів поширюють свою дію положення законодавства про захист прав споживачів, вважають, що позовна заява підсудна Деснянському районному суду м. Чернігова, з врахуванням зареєстрованого місця проживання позивача, що територіально відноситься до Деснянського району м. Чернігова.

В судове засідання ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності за правилами ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді скасуванню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням, а місцезнаходженням відповідачів є м. Київ, тому справа не підсудна Деснянському районному суду м. Чернігова. Також суд зазначив, що між позивачем та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини, що регулюються Законом України Про захист прав споживачів, договірні відносини, на які поширюється дія Закону України Про захист прав споживачів, існували між позивачем та ПАТ Банк Михайлівський, а на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України Про захист прав споживачів, адже вони врегульовані Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а тому дану позовну заяву позивач предявити за зареєстрованим місцем свого проживання, як це передбачено п.5 ст.110 ЦПК України, не може.

Однак, з таким висновком суду не може погодитись суд апеляційної інстанції через порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК України).

Статтею 109 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача.

Згідно ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є договір №980-054-000198517 Тип договору:Капітал+(з виплатою відсотків) від 03.03.2016 року, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ Банк Михайлівський, який діє як повірений ТОВ ІНВЕСТИЦІЙНО - РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР на підставі довіреності №2-15 від 08.01.2015 року (а.с.6-7).

В позовній заяві позивач зазначала, що її позовні вимоги випливають з договору про залучення коштів, які прирівняні до вкладу, а фізична особа, яка їх розмістила - до вкладника, а на правовідносини у сфері депозитних вкладів поширюють свою дію положення законодавства про захист прав споживача.

Згідно п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 року №4452-VI, до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Згідно з розясненням, викладеним у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, оскільки Закон «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Отже, правовідносини, що виникають із договору банківського вкладу (депозиту) відноситься до банківської (фінансової) послуги, і позивачі у спорах, які виникають із виконання таких договорів, є споживачами таких послуг.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, метою цього Закону, зокрема, є захист прав і законних інтересів вкладників банків.

Згідно з частиною 6 статті 26 цього ж Закону, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання; з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту); Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення; уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду ( ч.5 ст.34, я.1 ст.36, ч.3 ст.37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ).

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування у даній справі положень ч.5 ст.110 ЦПК України, є передчасним та таким, що прийнятий без врахування наведених вище положень чинного законодавства.

Місце проживання позивача зареєстроване у встановленому законом порядку на території, на яку поширюється юрисдикція Деснянського районного суду м. Чернігова.

Зважаючи на наведене, висновок судді суду першої інстанції про непідсудність даного спору Деснянському районному суду м. Чернігова не можна визнати обґрунтованим.

Відтак, оскаржувана ухвала судді відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч. 1 п. 3, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: