Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 387/762/17
№ провадження 22-ц/781/2032/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.12.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

за участі секретаря Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіза апеляційною скаргою ОСОБА_3 поданої в інтересах ОСОБА_2 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2017 рокуі

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 36097,51 грн. за кредитним договором №б/н від 10.08.2006 року, з яких: заборгованість за кредитом - 1987 грн. 26 коп.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 28685 грн. 13 коп.; пеня та комісія - 3230 грн.; штрафи 500 грн. штраф (фіксована частина), 1695 грн. 12 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2017 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 ПриватБанк в рахунок оплати боргу по кредитному договору № б/н від 10 серпня 2006 року кошти в сумі 33902 (тридцять три тисячі дев'ятсот дві ) грн. 39 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанк судові витрати в сумі 1502 (одна тисяча п'ятсот дві) грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2,просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши до них правові наслідки спливу строку позовної давності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що із заяви ОСОБА_2 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку» від 10 серпня 2006 року, встановлено, що позичальник погодився з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані у письмовому вигляді. Зазначена заява скріплена підписом позичальника (а.с.6).

Згідно пункту 3.2 умов сторони погодилися , що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає банку право у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити анулювати) кредитний ліміт.

Згідно пункту 3.3 умов сторони погодилися, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.8.6 умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що 10 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобовязання згідно з умовами договору, щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та пені підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції правильними та такими, що ґрунтуються на матеріалах справи.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що строк платіжної картки закінчився в серпні 2009 року і станом на вказану дату відповідач повністю виконав свої зобовязання, позовні вимоги позивач заявив поза межами позовної давності.

Проте такі доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

З наданої представником позивача до суду апеляційної довідки вбачається, що відповідач отримав кредитну картку 14.08.2006 року, строк дії якої до кінця серпня 2012 року, а також 02.12.2013 року, строк дії якої закінчився в кінці серпня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 визнав, що після 2009 року він звертався до позивача і йому видавалася нова картка.

Отримання відповідачем 04.12.2013 року кредитної картки підтверджується також наданим представником позивача фотознімком відповідача з кредитною карткою в руках.

Випискою по рахунку за період з 01.01.1999 року по 08.11.2017 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором підтверджується, що станом на 31.07.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 36097 грн. 51 коп. та складається з: заборгованість за кредитом - 1987 грн. 26 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 28685 грн. 13 коп., пеня та комісії - 3230 грн. та нараховані штрафи у сумі 2195 грн. 12 коп.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі №6-780.

В суді першої інстанції відповідач не подавав заяву про застосування судом позовної давності і судом першої інстанції це питання не розглядалося, тому колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги про наявність підстав для застосування апеляційним судом позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 поданої в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду на підставах визначених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді О.В.Гайсюк

ОСОБА_6