РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/571/17

Провадження № 2/414/200/2017

Кремінський районний суд в Луганській області у складі головуючого

судді: Акулова Є.М

секретаря: Дегтяренко Т.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кремінської територіальної громади в особі Кремінської міської ради про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що з 1982 року вона перебувала в зареэстрованому шлюбі з ОСОБА_2. У неї було двоє дітей від першого шлюбу, а спільних дітей у них не було. Шлюб було розірвано 23.05.1994 року, проте й після розірвання шлюбу вони проживали однією сім»єю, без реєстрації шлюбу, аж до смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1. За час проживання однією сім»єю і за спільні кошти ними було побудовано домоволодіння з побутовими будівлями та спорудами на земельній ділянці, виділеній у безстрокове користування на ім»я чоловіка задля індивідуального будівництва за адресою АДРЕСА_1. Згодом, вона, як дружина, отримала Свідоцтво про право спільної часткової власності на половину зазначеного домоволодіння з відповідною кількістю побутових будівель і споруд. Звернувшись до нотаріуса за отриманням спадщини після смерті чоловіка, вона отримала відмову з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів та непідтвердженості факту родинного зв»язку з чоловіком. Інших спадкоємців не має, батьки чоловіка померли ще раніше за нього, а спільних дітей у них не було. Позивачка просить визнати факт проживання її зі спадкодавцем однією сім»єю без реєстрації шлюбу в період з 23.05.1994 року і по день смерті спадкодавця та визнати за нею право власності на ? частку домоволодіння з побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Допитані судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, - сусідки позивачки, зазначили, що тривалий час знають її та її сім"ю. Підтвердили факт проживання позивачки і спадкодавця спочатку в шлюбі, а потім деякий час однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Вказали, що позивачка доглядала хворого чоловіка та поховала його. Спільних дітей у них не було. Вони за спільні кошти збудували будинок за адресою АДРЕСА_1, де мешкали разом, а після смерті чоловіка проживає дотепер позивачка.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім пом»якшувального або скасовуючого відповідальність. Якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом, який втратив чинність, новий акт застосовується з моменту набрання ним чинності.

С т а т т єю 2 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року визначено, що цей Кодекс встановлює порядок і умови одруження, регулює особисті і майнові відносини, які виникають в сім'ї між подружжям, між батьками і дітьми, між іншими членами сім'ї, відносини, які виникають у зв'язку з усиновленням, опікою та піклуванням, прийняттям дітей на виховання, порядок і умови припинення шлюбу, порядок реєстрації актів громадянського стану.

За ст. 6-2. Кодексу про шлюб та сім'ю України захист прав, що виникають із шлюбних та сімейних відносин, здійснюється судом, органами опіки і піклування та органами реєстрації актів громадянського стану.

Згідно ст 549 Цивільного Кодексу України від 18.07.1963 року до дій, що свідчать про прийняття спадщини віднесено наступне.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 529 Цивільного Кодексу України визначена перша черга спадкоємців за законом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Частина 1 ст 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч2).

Відповідно до ст.392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч1 ст 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 1 ст 1297 ЦК України передбачає, якщо спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах- до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, згідно даних паспорта (ас 5) позивач, -ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Новоастрахань Кремінського району Луганської області та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 19.06.1982 року, актовий запис №114. Шлюб розірвано 23.05.1994 року, актовий запис №78, що випливає з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (ас26) та збігається із даними Свідоцтва про розірвання шлюбу (ас19).

З пояснень позивачки встановлено, що й після розірвання шлюбу вони проживали однією сім»єю, без реєстрації шлюбу, аж до смерті чоловіка. Суд бере до уваги покази неупереджених свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, - сусідок позивачки, які тривалий час знають її та її сім"ю і які підтвердили факт проживання позивачки і спадкодавця спочатку в шлюбі, а потім деякий час однією сім»єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

За час проживання однією сім»єю і за спільні кошти подружжям було побудовано домоволодіння з побутовими будівлями та спорудами на земельній ділянці, виділеній у безстрокове користування на ім»я чоловіка задля індивідуального будівництва за адресою АДРЕСА_1 (ас 9), про що свідчить світлокопія Договору про надання в безстрокове користування земельної дялянки для індивідуального будівництва. Оригіналів правовстановлюючих документів не збереглося. Позивачка з 02.11.1989 року зареєстрована в цьому домоволодінні (ас5 зворот).

Згідно Свідоцтва про право спільної часткової власності від 26.05.1992 року, виданого державним нотаріусом Кремінської держнотконтори, зареєстрованого в реєстрі за №1512 позивачка є власницею половини зазначеного домоволодіння з відповідною кількістю побутових будівель і споруд (ас8).

Згідно витягу із Спадкового реєстру (ас17) за місцем відкриття спадщини відкрита спадкова справа за заявою позивачки, інші спадкоємці відсутні, заповіту спадкодавцем не залишено.

Нотаріусом відмовлено позивачці в отриманні спадщини після смерті чоловіка з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів та непідтвердженості факту родинного зв»язку з чоловіком (ас 6-7).

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд вважає доведеним факт сумісного проживання позивачки з ОСОБА_2 однією сім»єю в період з 23.05.1994 року, одразу після розірвання шлюбу і до смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1, позаяк судом встановлено, що вони в цей період мали спільний побут, спільний бюджет і взаємні права та обов»язки щодо розпорядження спільно нажитим майном.

Також судом встановлено, що позивачка проживала разом із спадкодавцем і вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, позаяк вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом, фактично вступив в управління спадковим майном, бажає прийняти спадщину, а позаяк право власності не зареєстровано належним чином і відсутній правовстановлюючий документ, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.5,392,ч1ст1268,ч1ст1297 ЦК України,ст 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.5,328,392 ЦК України, ст 2,6-2 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року, ст 529, 549 Цивільного Кодексу України від 18.07.1963 року,

т.ст. 10-11,60,212-215 ЦПК України , су

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Вважати встановленим факт сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім»єю без реєстрації шлюбу в період з 23.05.1994 року, одразу після розірвання шлюбу і до смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частку домоволодіння, з побутовими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є.М.Акулов