Номер провадження: 22-ц/785/3913/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2017 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» про стягнення не виплаченого страхового відшкодування,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення суми страхової компенсації медичних витрат у розмірі 110 630,52 гривень, суму пені за несвоєчасну виплату страхової компенсації медичних витрат у розмірі 9 622,40 гривень, втрати від інфляції за термін прострочки страхової компенсації медичних витрат у розмірі 4 826,28 гривень та 3% річних у розмірі 1 582 гривень, а також суму страхової виплати при тимчасовому розладі здоров'я у розмірі 26 110,35 гривень, суму пені за несвоєчасну виплату страхової виплати при тимчасовому розладі здоров'я у розмірі 1 310,80 гривень, втрати від інфляції за термін прострочки страхової виплати при тимчасовому розладі здоров'я у розмірі 917,92 гривень та 3% річних у розмірі 215 гривень (а. с. 2-6).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 19.01.2016 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено Договір комплексного страхування подорожуючих за межами України, відповідно до умов якого ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_2 були застраховані на період з 23.01.2016 року по 31.01.2016 року за програмою А, яка передбачає страхування під час активного туризму. 26.01.2016 стався страховий випадок: при гірськолижному спуску з гори Сечеда (Італія) позивачка впала і травмувала кисть лівої руки. Її було доставлено в клініку «Dolomiti Sportclinic», де була проведена термінова хірургічна операція. За надані послуги клініка надала рахунки з відстрочкою платежу один місяць на загальну суму 7 639,00 Євро. Відповідач погодився сплатити лише рахунки № 2016/С-611 від 28.01.2016 року на суму 1 008,00 Євро та рахунок № 2016/С-639 від 28.01.2016 року на суму 2 627,00 Євро. Після тривалих переговорів, ОСОБА_2, у зв'язку із закінченням терміну оплати рахунків, змушена була самостійно оплатити рахунок № 2016/С-638 від 28.01.2016 року на суму 1 002 Євро та рахунок № 2116/0-66 від 28.01.2016 року на суму 3 002 Євро, що підтверджується платіжним дорученням. ОСОБА_2 вважає, що відповідач неправомірно відмовив їй у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку із цим вона звернулася до суду із відповідним позовом.

Заочним рішенням суду від 20.10.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі (а. с. 70-72).

Ухвалою суду від 19.01.2017 року заяву представника ПрАТ «Європейське туристичне страхування» про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду (а. с. 109).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь ОСОБА_2 суму страхової компенсації медичних витрат у розмірі 110 630,52 гривень, суму пені за несвоєчасну виплату страхової компенсації медичних витрат у розмірі 9622,40 гривень, втрати від інфляції за термін прострочки страхової компенсації медичних витрат у розмірі 4 826,28 гривень та 3 % річних у розмірі 1 582,00 гривень. Стягнуто з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь ОСОБА_2 суму страхової виплати при тимчасовому розладі здоров'я у розмірі 26 110,35 гривень, суму пені за несвоєчасну виплату страхової виплати при тимчасовому розладі здоров'я у розмірі 1 310,80 гривень, втрати від інфляції за термін прострочки страхової виплати при тимчасовому розладі здоров'я у розмірі 917,92 гривень та 3 % річних у розмірі 215 гривень. Стягнуто з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь ОСОБА_2 суму судових витрат у розмірі 4 127,65 гривень (а. с. 117-119).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 123-128).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПрАТ «Європейське туристичне страхування»підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом правильно встановлено, що 19 січня 2016 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Європейське туристичне страхування» було укладено Договір комплексного страхування подорожуючих за межами України, відповідно до якого ОСОБА_3 та позивачка, ОСОБА_2, були застраховані на період з 23 січня 2016 року по 31 січня 2016 року за програмою А (страховий поліс № 5618680). Відповідно до Додатку № 1 до Договору комплексного страхування подорожуючих страхування за програмою А передбачає страхування під час активного туризму, який, в свою чергу, включає в себе заняття такими видами спорту як гірськолижний.

26 січня 2016 стався страховий випадок: при гірськолижному спуску з гори Сечеда (Італія) ОСОБА_2 впала і травмувала кисть лівої руки. Викликана швидка допомога із сильними болями доставила позивачку в клініку «Dolomiti Sportclinic». Їй був поставлений діагноз: багатоуламковий перелом дистального відділу променевої кістки лівого зап'ястя. Після огляду і консультації лікарі рекомендували термінову госпіталізацію і операцію для фіксації частин роздробленою кістки.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Європейське туристичне страхування» зазначає, що п.2.8.2 Додатку № 1 до Договору страхування КМ № 5618680 від 19 січня 2016 року, за яким позивачка є застрахованою особою, передбачає, що у разі стаціонарного лікування необхідно повідомити асистуючи компанію страховика та узгодити витрати протягом 48 годин з моменту госпіталізації до моменту оплати послуг. На думку апелянта, позивачка у порушенні вимог наведеного пункту договору, сама прийняла рішення щодо госпіталізації у клініці, в яку вона звернулась та не дочекавшись погодження від страховика погодилась на проведення операції. Проте, погодитись з такими доводами не можна. Так, в клініку «Dolomiti Sportclinic», не була обрана позивачкою особисто, туди її доставила швидка допомога. Після надходження до клініки, нею було здійснено повідомлення про страховий випадок.

Згідно медичної довідки від 17 червня 2016 року, виданої доктором ОСОБА_4 позивачу проведено термінову хірургічну операцію термінову хірургічну операцію зміщеного внутрішньо суглобного перелому дистального відділу променевої кістки з первинним центральним вивихом кісток зап'ястя було проведено з метою уникнення, наскільки це можливо, альгодистрофічного синдрому з тривалим больовим синдромом, що важко піддається лікуванню, і поганим функціональним результатом, що найчастіше трапляється в таких випадках, якщо не провести термінове хірургічне втручання.

Невідкладність оперативного втручання також підтверджується Висновком спеціаліста № 08/08-07 від 01 липня 2016 року, складеного спеціалістами Медичного клінічного центру професійного здоров'я ДП Українського НДІ медицини транспорту, відповідно до якого оперативне втручання мало бути проведено в строк до 12 годин з моменту травми.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою надавалися неправдиві відомості страховику, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Відповідно п. 2.8.2 Додатку № 1 до Договору страхування КМ № 5618680 від 19 січня 2016 року, якщо застрахована особа не має можливості зв'язатися з асистуючою компанією або ситуація вимагає прийняття негайного рішення, пов'язаного з необхідністю отримання термінової медичної або іншої допомоги, їй необхідно самостійно звернутися в найближчу медичну установу або до лікаря по допомогу. Після цього у разі стаціонарного лікування необхідно повідомити асистуючи компанію протягом 48 годин з моменту госпіталізації.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 виконала умови укладеного з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» договору своєчасно повідомила асистуючи компанію про госпіталізацію та у зв'язку з необхідністю проведення термінової операції вона, відповідно до п. 2.8.2 Додатку № 1 до Договору страхування КМ № 5618680 від 19 січня 2016 року, мала право самостійно прийняти рішення про проведення термінової операції.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За надані послуги клініка надала рахунки з відстрочкою платежу один місяць: рахунок № 2016/С-611 від 28.01.2016 року на суму 1 008,0 Євро; рахунок № 2016/С-639 від 28.01.2016 року на суму 2 627,0 Євро, рахунок № 2016/С-638 від 28.01.2016 року на суму 1 002,0 Євро; рахунок № 2016/о-66 від 28.01.2016 року на суму 3 002,0 Євро. Загальна сума рахунків складала 7 639,0 Євро.

Після тривалих переговорів страховиком було оплачено безпосередньо на рахунок медичної установи наступні рахунки - № 2016/G - 611 від 28.01.2016 року на суму 1 008 Євро; - № 2016/ G 0 - 639 від 28.01.2016 року на суму 2 627,00 Євро. У зв'язку із закінченням терміну оплати рахунків, ОСОБА_2 була змушена самостійно оплатити рахунок № 2016 / С-638 від 28.01.2016 року на суму 1 002 Євро та рахунок 2016/0-66 від 28.01.2016 року на суму 3 002 Євро, що підтверджується засвідченим ПАТ «Марфін Банк» платіжним дорученням № 1 від 24 лютого 2016 року на суму 4 004 Євро.

Відповідно до умов Договору комплексного страхування подорожуючих за межами України, страхова сума медичних витрат на особу склала 30 000 Євро, а тому вартість проведеної операції не перевищувала встановлені договором ліміти. Посилання представника ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на те, що решту рахунків позивачка зобов'язалась оплатити самостійно, про що свідчить її нотаріально посвідчена заява колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки наявність такої заяви не може бути підставою для звільнення страховика від виконання ним умов договору та звільнення від здійснення страхових виплат.

Отже, судова колегія дійшла висновку про те, що при указаних обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 суми страхової компенсації медичних витрат у розмірі 4 004 Євро, що за курсом НБУ на 05.08.2016 року становить 110 630,52 гривень.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому в договорі або законом.

Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПрАТ «Європейське туристичне страхування» не сплатила страхувальникові страхові виплати в повному обсязі, тобто не виконала свої грошові зобов'язання в повному обсязі, а відтак наявні правові підстави для стягнення на користь позивачки пені за несвоєчасну виплату страхової компенсації медичних витрат у розмірі 9 622,40 гривень та 3% річних у розмірі 1 582,00 гривень.

Судова колегія погоджується з доводом апеляційної скарги ПрАТ «Європейське туристичне страхування» про відсутність підстав для стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки за змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти..

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016року у справі № 6-771цс15.

Щодо стягнення за ризиком «Нещасний випадок» слід зазначити наступне.

П.п. 3.7.3.1. Додатку № 1 до Договору передбачено, що Страхових здійснює страхову виплату Страхувальнику (Застрахованій особі) при тимчасовому розладі здоров'я Застрахованої особи - 0,5 % від страхової суми за нещасним випадком за кожен день документально підтвердженого розладу здоров'я (за винятком періоду реабілітаційного лікування), але загалом не більше 30 %.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні у травматолога в період з 02 лютого 2016 року по 29 квітня 2016 року.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що доведено медичними документами, що на лікуванні ОСОБА_2 перебувала з 29.01.2016 року по 26.02.2016 року, тобто 32 дні, після чого були призначені реабілітаційні процедури.

Страхова сума за Договором страхування по нещасному випадку становить 3 000 Євро. Таким чином, розрахунок суми страхової виплати, проведений наступним чином: 3 000,00 х 0,5 % х 32 = 480,0 Євро, судова колегія вважає правильним. Вказана сума була перерахована позивачці, а відтак заборгованості по сплаті відшкодування за ризиком «Нещасний випадок» перед позивачкою немає.

На підтвердження знаходження на лікуванні в період з 26 січня 2016 року по 29 квітня 2016 року позивачка посилалась на Витяг з рішення ЛКК Міської клінічної поліклініки № 6 №55-29-04 від 29 квітня 2016 року, зі змісту якого вбачається, що позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні у травматолога в період з 02 лютого по 29 квітня 2016 року. Однак, з довідки щодо звернення позивачки до лікаря-травматолога визначені рекомендації: еластична фіксація променевозап'ястногосуглоба на 30 днів з поступовою розробкою пальців лівої кисті, масаж лівого надпліччя і кисті без навантаження на променевозап'ястковий суглоб (обмеження рухів в суглобі на 30 днів) до повторного рентген-контролю і остаточного формування кісткової мозолі, продовжувати прийом стимуляторів кісткоутворення, протинабрякових,знеболювальних. Реабілітацыйне лікування показано з моменту утворення кісткової мозолі, на момент 26 лютого 2016 року реабілітаційні процедури не показані, проводилося продовження лікувального процесу.

У додатку 1.1.16 до Наказу МОЗ України від 28.12.2002 року № 507 «Нормативи надання медичної допомоги дорослому населенню в амбулаторно-поліклінічних закладах за спеціальністю «ортопедія і травматологія» затверджено Амбулаторно-поліклінічні стандарти надання медичної допомоги травматологічним хворим. Під № 7 значиться «Перелом променевої кістки», а в графі «Реабілітаційні заходи» - ЛФК, фізіотерапія; масаж. Отже, у зв'язку з тим, що з 26 лютого 2016 року ОСОБА_2 були призначені реабілітаційні процедури, цей період обґрунтовано не був включений до періоду, за який нараховується відшкодування за ризиком «Нещасний випадок» згідно п.п. 3.7.3.1. Додатку № 1 до Договору страхування.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення спору в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення інфляційних виплат від інфляції за прострочку страхової компенсації медичних витрат у розмірі 4 826,28 гривень та суми страхових витрат при тимчасовому розладі здоров'я 26 110,35 гривень, пені за несвоєчасну виплату страхової суми при тимчасовому розладі здоров'я в розмірі 1 310,80 гривень, втрат від інфляції за прострочу страхової виплати при тимчасовому розладі здоров'я у розмірі 917,92 гривень та 3 % річних в розмірі 215 гривень. У зв'язку з чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2017 року підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2017року - скасувати в частині стягнення інфляційних виплат від інфляції за прострочку страхової компенсації медичних витрат у розмірі 4 826, 28 гривень та суми страхових витрат при тимчасовому розладі здоров'я 26 110,35 гривень, пені за несвоєчасну виплату страхової суми при тимчасовому розладі здоров'я в розмірі 1 310,80 гривень, втрат від інфляції за прострочу страхової виплати при тимчасовому розладі здоров'я у розмірі 917,92 гривень та 3% річних в розмірі 215 гривень.

В цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вищевказаних позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

Калараш А.А.