г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/274/17
Номер провадження 2/213/534/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Алексєєва О.В.

при секретарі Гуковій Л.М.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІР», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в

м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІР», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду вказав, що він працював: у Широківському р/в «Сільхозтехніка» з 06 лютого 1978 року до 24 квітня 1978 року шофером 3 кл.; служба в рядах ОСОБА_2 з 03 травня 1978 року до ІНФОРМАЦІЯ_1; на Інгулецькому гірничозбагачувальному комбінаті правонаступником якого є відповідач: з 13 серпня 1980 року по 22 лютого 1981 року у АТЦ водієм всіх типів і вантажопідйомності; з 23 лютого 1981 року по 30 березня 1987 року у РУ водієм машини ЗІЛ-130 вантажопідйомністю більше 5 т. постійно зайнятий у кар'єрі; з 31 березня 1987 року по 18 лютого 1991 року у РУ машиністом бульдозера потужністю двигуна більше 200с у кар»єрі 6 роз.; у В/О «Єнисей золото» А/С «Північна» з 27 лютого 1991 року до 15 лютого 1992 року машиністом бульдозера відритих гірничих робіт; на Інгулецькому гірчнчо-збагачувальному комбінаті ім.50-річчя СРСР, ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» правонаступником якого є відповідач: з 14 лютого 1992 року по 29 травня 1994 року у РУ машиністом бульдозера потужністю двигуна більше 200с у кар'єрі 6 роз.; з 30 травня 1994 року до 31 серпня 2010 року у енергетичному цеху слюсарем аварійно-відновлювальних робіт з водоровідного господарства 5 роз.(тобто 28 років та 9 місяців на роботах зі шкідливими умовами праці).

У ТОВ «ОЛІР»: з 01 вересня 2010 року по 30 травня 2014 року на дільниці питного водопостачання слюсарем аварійно-відновлювальних робіт 5 роз.; з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2014 року на дільниці водопостачання та водовідведення слюсарем аварійно-відновлювальних робіт 5 роз. (тобто 4 роки 1 місяць на роботах зі шкідливими умовами праці).

За висковком МСЕК від 29 березня 2016 року йому встановлено стійку втрату профпрацездатності в розмірі 25 % первинно у зв'язку з таким профзахворюванням, як: радикулопатія попереково-крижова 1,5 S1 і шийна С5,С6 з вираженими статико-динамічними порушеннями,порушенням функції хребта 3 ст. стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу, в поєданні з періартрозами, колінних (ПФС 2 ст.) та ліктьових суглобів (ПФС першого-другого ст), двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС 2 ст.) зі стійким больовим синдромом на термін з 21 березня 2016 року до 01 квітня 2017 року.

Пунктом 16 Акту розслідування хронічного профзахворювання форми П-4 від 22 лютого 2016 року встановлені такі обставини профзахворювання: роботи з 01 вересня 2010 року по 30 вересня 2014 року слюсарем аварійно-відновлювальних робіт ТОВ «ОЛІР» на якій він здійснював виконання слюсарніх робіт з ліквідації аварії та пошкоджень на водоводах: земляних робіт; робіт з закладанням розтрубних з'єднань; встановлення хомутів, заміни пошкоджених ділянок трубопроводів,заміни засувок та фасонних частин, поточного ремонту та очищення колодязів від бруду; заміни люків та кришок колодязів; перенабивки засувок; заміни моховиків; усунення несправностей напожежних гідрантах та виконання їх під час котрих підпадав під фактори важкості праці (нахили копусу, робоча поза), показники котрих перевищували гігієнічні нормативи.

Працюючи водієм рудника Інгулецького ГЗК з 13 серпня 1980 року по 31 серпня 1987 року; машиністом бульдозера в кар»єрі рудника Інгулецького ГЗК з 31 серпня 1987 року по 18 лютого 1991 року, з 14 лютого 1992 року по 30 травня 1994 року по 31 серпня 2010 року, також виконував важку фізичну роботу .

Пунктом 17 вказаного акту встановлені причини профзахворювання , це: ТОВ «ОЛІР»: перебування в незручній позі 36,2% робочої зміни при СН до 25 %; нахили корпуса 165 раз за зміну при СН 51-100 раз. Інгулецький ГЗК: перебування в незручній позі 37,4-70% робочої зміни при СН до 25%, корпуса 150-194 рази за зміну при СН 51-100 раз.

Постановами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві профзахворювань України в м. Кривому Розі від 14 квітня 2016 року призначені одноразова допомога у сумі 5 856,50 грн. та щомісячні виплати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі 931 грн.15 коп.

Завдану йому відповідачами шкоду оцінює в розмірі 25 000,00 грн., а саме: ПРАТ «ІНГЗК» спричинено шкоду у розмірі 22 000,00 грн., ТОВ «ОЛІР» - 3 000,00 грн.

У зв'язку з проф.захворюванням протягом тривалого часу він страждає від стійких болей та обмеження рухів у поперековому та шийному відділах хребта з іррадіацією болю в потиличну область, яка віддає в праву руку, плечовий суглоб, порушення ходи,болю в обмеження руху в суглобах, оніміння в руках і ногах , частих судом в м»язах нижніх кінцівок, загальної слабкості, підвищення АТ, запаморочення, головних болей, головокружіння, періодичного шуму у вухах, зниження слуху.

На хребті в області попереку є 4 грижі, мають часті випадки «простріли» у спині, через що тривалий час знаходиться в нерухомому стані, при полегшенні транспортують до лікарні.

Через оніміння та болі гомілкових м'язів ніг та через оніміння та слабкість в руках він не може переносить навіть порівняно легкі речі, піднімати вантажі, для нього є дуже скрутним підйом по сходинках сход будинків, пересування по похилій поверхні.

Він не може виконувати роботу, пов'язану з нахилами тулуба, підняттям і перенесенням вантажів, речей. Елементарний нахил тулуба викликає гострий фізичний біль. Він не може тривалий час знаходитись в одній позі, що ускладнює його тривале перебування за межами квартири. Через болі оніміння в області колін він не може присідати, а якщо присяде, то без сторонньої допомоги не може встати, що його сильно морально пригнічує.

Знаходиться на обліку у невропатолога.

Йому важко надавати допомогу в побуті своїй дружині, надавати допомогу своїм дітям по догляду за онуками.

Через наслідки проф.захворювання він не може допомагати своїм батькам. Порушено його звичайний уклад життя, він змушений часто звертатись до лікувальних установ.

Просить стягнути з ПРАТ «ІНГЗК» спричинено шкоду у розмірі 25 000,00 грн.,

ТОВ «ОЛІР» - 3 000,00 грн.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позов. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ПРАТ «ІНГЗК» у судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив, надав заперечення,в яких позов не визнав, просив відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ТОВ «ОЛІР» у судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та винести рішення на підставі норм чинного законодавства. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в

м. Кривому Розі Дніпропетровської області в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно, своїх заперечень суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається із трудової книжки позивача, останній працював на підприємствах відповідачів: на ПРАТ «ІНГЗК» з 13 серпня 1980 року по 31 серпня 2010 року, в ТОВ «ОЛІР з 01 вересня 2010 року по 30 вересня 2014 року (а.с.5-12).

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 лютого 2016 року встановлено причину отримання професійного захворювання: працюючи з 01 вересня 2010 року по 30 вересня 2014 року слюсарем аварійно-відновлювальних робіт ТОВ «ОЛІР» здійснював виконання слюсарних робіт; робіт з закладанням розтрубних з'єднань; встановлення хомутів; заміни пошкоджених ділянок трубопроводів; заміни засувок та фасонних частин; поточного ремонту та очищення колодязів від бруду; заміни люків та кришок колодязів; перенабивки засувок; заміни маховиків; усунення несправностей на пожежних гідрантах та виконання їх під час котрих підпадав під фактори важкості праці (нахили корпуса, робоча поза), показники котрих перевищували гігієнічні нормативи, а також працюючи водієм рудника Інгулецького ГЗК з 13 серпня 1980 року по 31 серпня 1987 року; машиністом бульдозера в кар»єрі рудника Інгулецького ГЗК з 31 серпня 1987 року по 18 лютого 1991 року, з 14 лютого 1992 року по 30 травня 1994 року; слюсарем аварійно-відновлювальних робіт енергетичного цеху ВАТ «ІНГЗК» з 30 травня 1994 року по 31 серпня 2010 року виконував важку фізичну роботу. ТОВ «ОЛІР»: перебування в незручній позі 36,2% робочої зміни при СН до 25%; нахили корпуса 165 раз за зміну при СН 51-100 раз Інгулецький ГЗК: перебування в незручній позі 37,4-70% робочої зміни при СН до 25%, корпуса 150-194 рази за зміну при СН 51-100 раз (а.с.9-12).

Відповідно до п.19 Акту встановлено, що враховуючи роботу ОСОБА_1 в продовж 33 років 01 місяця в шкідливих умовах праці, зміну підприємств, проте конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо.

Як вбачається з довідки МСЕК серії 12ААА №016612 від 29 березня 2017 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності позивачу встановлено втрату працездатності 25% (проф.захворювання) з 21 березня 2016 року до 01 квітня 2017 року (а.с.13).

Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року №0407/23331/23331.1/3 ОСОБА_1 призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 931,15 грн на період з 21 березня 2016 року до 31 березня 2017 включно. Зобов'язано провести донарахування щомісячних виплат за березень 2016 року в розмірі 330,41 грн., а також постановою від 14.04.2017 №0407/23331/23331.1/2 призначено одноразову допомогу у розмірі 5 856,50 гривень (а.с. 14, 15).

ОСОБА_1 проходив лікування в Українському НДІ промислової медицини

м. Кривого Рогу з діагнозом радикулопатія крижова 1,5 S1 і шийна С5, С6 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м»язово-тонічними синдромами, фаза загострення, остеоартроз, в поєданні з періартрозами, колінних (ПФ 1-2 ст.) і ліктьових суглобів (ПФ 1 ст.) двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФС 2 ст). Нейросенсорна приглухуватість справа 1 ст. зліва 0 ст.(а.с.26-29, 34-37, 38-39).

Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, він тривалий час знаходився на лікуванні з приводу наслідків професійного захворювання (а.с.16-25,31,40-41,42-43).

Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача.

При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування. Постійний характер фізичних страждань через що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо мікроклімату, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Відповідно до вимог ст. 6 Міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціювання Конвенції, що є частиною національного законодавства.

Відповідно до матеріалів справи " Бурдов проти Росії "/ Розгляд по суті і справедлива сатисфакція /, Страсбург, 7 травня 2002 року, Европейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення, заявник зазнав певної моральної шкоди. Проте зазначена у вимозі конкретна сума є надмірною. Керуючись при визначенні суми компенсації принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції, суд зменшив суму моральної шкоди.

Суд встановив, що позивач отримує від держави необхідні платежі по щомісячним страховим виплатам, тому приймаючи до уваги вказані обставини та практику Європейського суду, при визначенні суми компенсації слід керуватися принципом справедливості.

Отже, встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, розміру втрати працездатності, наявність вини підприємства, постійний характер страждань позивача, який постйно відчуває біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню вини відповідачів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПРАТ «ІНГЗК» моральну шкоду в розмірі 12 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, ТОВ «ОЛІР» в розмірі 2 000,00 грн.без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Вказані розміри встановлені судом виходячи з характеру правовідносин, в тому числі часу роботи на вищевказаних підприємствах.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. в рівному розмірі з кожного.

Керуючись ст.ст.ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст.10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІР», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в

м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 000 (дванадцять тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІР» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІР» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень в рівних частинах по 320 (триста двадцять) гривень з кожного.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Алексєєв