Справа №461/7693/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

22 грудня 2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяного злочином, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяного злочином.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо нього було вчинено кримінальне правопорушення, в наслідок якого позивачеві завдано матеріальну та моральну шкоду. Вироком Галицького районного суду м. Львова 07.11.2017 року у кримінальній справі № 461/197/17, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 (в редакції 2001 року), ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 (в редакції 2001 року), ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 (в редакції від 15.11.2011 року), ч.ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.212 (в редакції від 25.12.2014 року), ч.3 ст.209 (в редакції від 10.11.2015 року) КК України та призначено основне та додаткове покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими функціями строком на три роки та з конфіскацією майна. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 (в редакції 2001 року), ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 (в редакції 2001 року), ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 (в редакції від 15.11.2011 року), ч.ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.212 (в редакції від 25.12.2014 року), ч.3 ст.209 (в редакції від 10.11.2015 року) КК України та призначено основне та додаткове покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими функціями строком на три роки та з конфіскацією майна.

Вказує, що розмір заподіяної злочином матеріальної шкоди становить 663 000,00 грн.. Крім заподіяння матеріальних збитків, йому також заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 1000 000,00 грн., яку просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не зявився, у своїй заяві просить проводити розгляд без його участі. Вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.223, 280 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2017 року у кримінальній справі № 461/197/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 (в редакції 2001 року), ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 (в редакції 2001 року), ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 (в редакції від 15.11.2011 року), ч.ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.212 (в редакції від 25.12.2014 року), ч.3 ст.209 (в редакції від 10.11.2015 року) КК України та призначено основне та додаткове покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими функціями строком на три роки та з конфіскацією майна. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 (в редакції 2001 року), ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 (в редакції 2001 року), ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 (в редакції від 15.11.2011 року), ч.ч.2, 5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.212 (в редакції від 25.12.2014 року), ч.3 ст.209 (в редакції від 10.11.2015 року) КК України та призначено основне та додаткове покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з організаційно-розпорядчими функціями строком на три роки та з конфіскацією майна.

Згідно вироку суду від 07.11.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діючи в складі організованої групи разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та діючи за єдиним планом і згідно відведеної функції в ньому кожному із учасників, шляхом шахрайства заволоділи коштами ОСОБА_1

Так, ОСОБА_5 з метою заволодіння коштами громадян шляхом шахрайства під приводом реконструкції триповерхового будинку № 46 по вул. Варшавській у м. Львові з надбудовою мансарди під житловий багатоквартирний будинок та прибудовою 4-х поверхового житлового будинку за кошти громадян-пайовиків на будівництво якого проектно-кошторисної документації та дозволу на виконання будівельних робіт Львівської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ПП "Інвестиції Маркетинг Консалтинг" не мало і власником чи орендарем вказаних земельної ділянки та будинку не було, в приміщенні вказаного підприємства за адресою: вул. Городоцька, 197 у м. Львові, шляхом обману та зловживанням довірою 15.02.2005 року уклав з ОСОБА_1 "Договір № 23 про пайову участь у будівництві", згідно якого підприємство прийняло ОСОБА_1 в пайову участь в будівництві цегляного будинку за вказаною адресою з подальшою передачею ОСОБА_1 на 4-му поверсі квартири площею 64,39 кв. метрів загальною вартістю 173000 грн. у будинку з терміном закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію в 4-му кварталі 2005 року, не маючи наміру реально його виконувати.

15.02.2005 року ОСОБА_6 виконуючи відведену їй функцію, згідно єдиного плану дій, погоджених з учасниками групи ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, на підставі укладеного ОСОБА_5 з ОСОБА_1 "Договору № 23 про пайову участь у будівництві", отримала від введеного учасниками організованої групи в оману ОСОБА_1 пайовий внесок для будівництва житла в сумі 104000 грн. і, створюючи уяву у ОСОБА_1 щодо законності їх дій, оформила і передала останньому квитанцію до прибуткового касового ордеру № 21 від 15.02.2005 року.

Згідно єдиного плану, виконуючи свою функцію у створеній ОСОБА_2 системі заволодіння грошовими коштами громадян, ОСОБА_6 з метою приховування поступлення в касу коштів в сумі 104000 грн. умисно не оприбуткувала їх по касі підприємства і не внесла разом із ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок ПП "ІМК" в ЛОД АКБ "Укрсоцбанк" отриманий пайовий внесок в сумі 104000 грн., а також не відобразила поступлення вказаних коштів у фінансовій і податковій звітностях.

Приховавши таким способом від обліку поступлення від ОСОБА_1 коштів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діючи в складі організованої групи разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, повторно заволодів коштами ОСОБА_1 в сумі 104000 грн.

25.08.2005 року ОСОБА_6 згідно єдиного плану дій, погоджених з учасниками групи ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, виконуючи відведену їй функцію, на підставі укладеного ОСОБА_5 з ОСОБА_1 "Договору № 23 про пайову участь у будівництві" отримала від введеного учасниками організованої групи в оману ОСОБА_1 пайовий внесок для будівництва житла в сумі 52000 грн. і, створюючи уяву у ОСОБА_1 щодо законності їх дій, оформила і передала останньому квитанцію до прибуткового касового ордеру № 34 від 25.08.2005 року.

Згідно єдиного плану дій, виконуючи свою функцію у створеній ОСОБА_2 системі заволодіння коштами громадян, ОСОБА_6 з метою приховування поступлення в касу коштів в сумі 52000 грн. умисно не оприбуткувала їх по касі підприємства іне внесла разом із ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок ПП "ІМК" в ЛОД АКБ "Укрсоцбанк" отриманий пайовий внесок в сумі 52000 грн., а також не відобразила поступлення коштів у фінансовій і податковій звітностях.

Приховавши таким способом від обліку поступлення від ОСОБА_1 коштів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діючи в складі організованої групи разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, повторно заволодів коштами ОСОБА_1 в сумі 52000 грн.

У вказаний в договорі термін, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в складі організованої групи умов вказаного договору не виконав і кошти ОСОБА_1 не повернув, а разом із вказаними учасниками організованої групи, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_1 всього заволодів коштами потерпілого ОСОБА_1 на загальну суму 156000 грн., чим завдав потерпілому шкоду в особливо великих розмірах.

Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частина 1 ст.1190 ЦК України визначає, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.

У разі повного або часткового задоволення позову суд має навести відповідні докази, провести розрахунки розміру відшкодування, а також вказати норми матеріального права, на підставі яких вирішується позов.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зазначені кошти зазнали інфляційного знецінення. Індекс інфляції за період з вересня 2005 р. по грудень 2016 р. становить 425 %.. Тобто, відповідно до ст. 22 ЦК України, розмір заподіяної потерпілому прямої матеріальної шкоди з врахуванням індексу інфляції становить 663 000.00 грн. (156 000,00 грн. х 425% : 100% = 663 000,00 грн.).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, до збитків, що підлягають відшкодуванню, належать і витрати, які особа повинна зробити для відновлення свого порушеного права.

Розмір заподіяної потерпілому злочином матеріальної шкоди становить 663 000.00 грн..

Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану ОСОБА_1 повинні відшкодувати обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вчинили злочини, в результаті яких виникла у потерпілого шкода, вина обвинувачених повністю доведена, які були досліджені судом під час ухвалення вироку, тому цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілому необхідно задовільнити повністю.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяли ОСОБА_1 і моральну шкоду, яку він оцінює у 1000 000,00 грн..

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з вимогами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року в п.5 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а відповідно до п.9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат), їх тривалості, можливості відновлення, тощо)та з урахуванням інших обставин.

При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що ОСОБА_1 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв'язку з вчиненням даного кримінального правопорушення, а тому суд вважає за необхідне, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, стягнути з обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування, спричиненої злочином моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн..

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог частково.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 999, 1167, 1194 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 663 000,00 грн. грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.Р.Волоско.