Справа № 517/425/17
Провадження № 2/517/243/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Меєчка О.М.,

за участю секретаря Хасанової С.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Роздільнянська місцева прокуратура Одеської області, Великомихайлівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання розміру ідеальної частки у праві спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ПАТ «Державний ощадний банк України», Роздільнянська місцева прокуратура Одеської області, Великомихайлівський міжрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області та з урахуванням подальших уточнень просила суд визнати ідеальні частки подружжя у розмірі 1/2 за кожним у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 65,3 м? та житловою площею 31,4 м?, залишивши цю квартиру у спільній власності подружжя.

В позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18 вересня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 34. Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя була придбана у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 65,3 м? та житловою площею 31,4 м?, яка 05 листопада 2003 року зареєстрована державним комунальним підприємством «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за відповідачем.

Вказує, що відповідно до чинного на момент купівлі спірної квартири законодавства, кожна із сторін мала рівне право на квартиру і частки кожного із них у праві спільної сумісної власності на неї визначаються рівними, а тому кожному із подружжя належить право на частку у розмірі 1/2 у праві власності на квартиру.

Проте, позивач не має можливості здійснити наявне у неї право на розпорядження квартирою, оскільки її право власності на неї не зареєстроване у встановленому законом порядку. Також, вона не має змоги нотаріально посвідчити з відповідачем договір про поділ або виділ квартири у зв'язку з ухиленням від цього відповідача та наявністю обтяжень щодо квартири, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, враховуючи те, що іншого способу захисту свого порушеного права у позивача немає, вона вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позов підтримує, наполягає на його задоволенні (а.с. 63).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся.Крім цього до суду надав заяву, в якій позов визнав повністю, просив справу розглядати без його участі (а.с. 46).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надав заяву в якій вказав, що відповідно до вимог чинного законодавства України представники Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області не уповноважені приймати участь у даному судовому засіданні (а.с. 52).

Представники третіх осіб ПАТ «Державний ощадний банк України» та Великомихайлівського міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судові засідання не з'явились, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися належним чином (а.с. 41, 44, 48, 51, 61, 62).

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами без участі осіб, які не з'явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем докази, суд приходить до наступного.

Відповідно копії до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 18 вересня 1999 року, виданого на підставі запису № 34 від 18 вересня 1999 року у книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, сторони перебувають у шлюбі (а.с. 6).

У паспорті позивача наявна відмітка про реєстрацію вказаного шлюбу і відсутня відмітка про його розірвання (а.с. 18).

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу, посвідченого 05 листопада 2003 року відповідач придбав квартири АДРЕСА_2 (а.с.8). Вказаний договір зареєстровано 05 листопада 2003 року державним комунальним підприємством «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» за номером запису 1262 у книзі 8 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 3323899, що свідчить про те, що ОСОБА_2 є власником вказаної квартири (а.с. 8, 9).

Відповідно до копії технічного паспорту на вище вказану квартиру, виготовленого Фрунзівським БТІ станом на 14.02.2006 року, квартира має загальну площу 65,3 м? та житлову площу 31,4 м? (а.с. 10-12).

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, Фрунзівський район перейменовано на Захарівський район , а селище міського типу Фрунзівка на селище міського типу Захарівка.

З довідки № 5053 від 11 вересня 2017 року Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області вбачається, що відповідач з сином зареєстровані та проживають у спірній квартирі (а.с. 15).

Згідно з інформаційною довідкою станом на 11 серпня 2017 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, квартира зареєстрована на праві приватної власності за відповідачем на підставі зазначених вище документів і щодо неї зареєстровані наступні обтяження:

заборона відчуження нерухомого майна за іпотечним договором ВЕЕ № 08 посвідченим 27 лютого 2007 року за реєстром № 355 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області між відповідачем та ВАТ «Державний ощадний банк України»;

арешт нерухомого майна за постановою про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, АА № 141021 від 07 липня 2010 року відділу державної виконавчої служби Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, правонаступником якого є Великомихайлівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

арешт нерухомого майна за постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 20347275 від 16 липня 2010 року відділу державної виконавчої служби Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, правонаступником якого є Великомихайлівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

арешт нерухомого майна за постановою про накладення арешту від 20 липня 2011 року у кримінальному провадженні № 08 прокуратури Фрунзівського району Одеської області, правонаступником якої є Роздільнянська місцева прокуратура Одеської області (а.с. 13-14).

До зазначених вище обставин судом застосовуються положення чинних на час придбання квартири статей 22 та 28 Кодексу про шлюб і сім'ю України , за якими майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу цього майна, частки подружжя визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Відповідно до зазначеного, суд приходить до висновку, що квартира є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, кожна із сторін має рівне право на квартиру та частки кожного з них у праві спільної сумісної власності на неї визнаються рівними, а тому кожному з них належить право на частку у розмірі 1/2 у праві власності на квартиру.

При визначенні питання щодо наявності або відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з чинних положень частини 1 статті 67, частини 1 і 2 статті 69, частини 1 статті 70 чинного СК України, за якими дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Зазначені положення законодавства надають суду підстави прийти до висновку, що реєстрація права власності на квартиру виключно за відповідачем створює умови не визнання права на неї за позивачем ОСОБА_1, яка у зв'язку з обтяженнями на квартиру в цілому не має можливості здійснити наявне у неї право на розпорядження своєю часткою у праві власності на квартиру, оскільки її право власності на неї не зареєстроване у встановленому порядку. Крім того, позивач також не має можливості нотаріально посвідчити з відповідачем договір про поділ або виділ квартири.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено наступне: вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та спірна квартира підлягає поділу з визнанням за ОСОБА_4 ідеальної частки у розмірі 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Роздільнянська місцева прокуратура Одеської області, Великомихайлівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання розміру ідеальної частки у праві спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Визнати ідеальні частки подружжя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, у розмірі 1/2 частки за кожним у праві спільної сумісної власності на квартиру за номером АДРЕСА_2, загальною площею 65,3 м? і житловою площею 31,4 м?, залишивши вказану квартиру у спільній частковій власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 26 грудня 2017 року.

Суддя: