Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/151/17
провадження № 2/632/177/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2017 р. м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:
судді - Кочнєва О.В.,
за участю секретаря Бойченко С.В.,
представника позивача за довіреністю ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Первомайський Харківської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
У судовому засіданні 12.04.2017 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі доказів, викладених у позовній заяві, просив винести заочне рішення суду. На питання суду, щодо надання розяснень у звязку з чим позивач двічі звертався до відповідача з вимогою про стягнення тіла кредиту у розмірі 9657,60 грн. надати розяснення не зміг, як і не зміг вказати, чи повідомляв позивач головуючого суддю Дзержинського районного суду м. Харкова про наявність станом на день подання позовної заяви судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.01.2008 року. Надати розяснення щодо розрахунку заборгованості також не зміг, пославшись, що це робота операціоністів, які працюють з програмою позивача щодо обліку та нарахування заборгованості. Просив надати час для надання відповідної довідки, на що суд відмовив представнику позивача на підставі ч.1 ст.131 ЦПК України, оскільки розгляд справи вже був початий, позивач повинен був розуміти, що до нього з приводу розрахунку можуть виникнути питання, однак вважав, як це завжди відбувається з ПАТ КБ «Приватбанк» у Первомайському міськрайонному суді Харківської області, що вказаній стороні дозволено те, що протирічить діючому законодавству, зокрема щодо можливості у будь-який час на власний розсуд подавати докази, якщо у суду виникли відповідні питання до позивача.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про час, день та місце судового засідання тричі (а.с.24 повернута до суду у звязку із закінченням терміну зберігання на обєкті поштового зв`язку повістка про виклик у судове засідання 09.03.2017 року разом з позовною заявою, доданими до неї документами та ухвалою суду про відкриття провадження по справі, а.с.30 повернута до суду у звязку із закінченням терміну зберігання на обєкті поштового звязку повістка про виклик у судове засідання 23.03.2017 року та а.с.32 повернута до суду у звязку із закінченням терміну зберігання на обєкті поштового звязку повістка про виклик у судове засідання 12.04.2017 року) повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Таким чином, судом встановлена повторність неприбуття відповідача до суду без поважних причин відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе зі згоди представника позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та пояснень представника позивача.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
26.04.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №HAXRRX13850114 у формі договору приєднання на підставі анкети-заяви відповідача від 31.03.2007 року (дата складання анкети, а не 26.04.2007 року отримання коштів та згоди позивача) та правил та умов для такого виду договорів позивача, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у позивача кредит у розмірі 9657,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника відповідача по справі (а.с.9), та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт)(а.с.10-13). Відповідно до анкети-заяви строк дії договору між сторонами встановлювався строком на два роки з 31.03.2007 року до 31.03.2009 року, відповідач повинен був сплачувати позивачу проценти у розмірі 10% (а не 12% як вказав представник позивача у своїй позовній заяві) за користування кредитними коштами, єдиноразову винагороду у розмірі 1609,60 грн. та щомісячну винагороду (комісію) у розмірі 231,78 грн. Деталізованого порядку погашення кредиту вказаної анкетою встановлено не було, була лише вказівка на умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт) та на тарифи банку, які до позовної заяви долучені не були.
Загальна сума заборгованості на думку позивача з боку відповідача складає 344529,29 грн., оскільки він вирахував залишок заборгованості як 160369,99 грн. (184159,30 грн. + 160369,99 грн.) Проте у наданому розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості станом на 01.12.2016 року зазначений у розмірі 320688,49 грн.(а.с.8), що не може бути пояснено відсутністю у вказаному розрахунку штрафів у розмірі 8620,48 грн. Тому сам позивач має різницю між своїми вимогами та доказами на їх підтвердження.
Крім цього суду не надані розрахунки, яким чином позивач зарахував повторне стягнення на його користь заборгованості по кредиту у розмірі 9657,00 грн., що є важливим, оскільки у розрахунку заборгованості станом на 01.12.2016 року присутня сума у розмірі 9657,00 грн. у графі «Залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом» та вказано, що така сума двічі стягувалася судовим рішеннями з відповідача.
Важливим є і той факт, що позивач, знаючи про наявність судового рішення на його користь, зловживаючи своїм правом, приховавши від суду наявність іншого судового рішення до того ж відповідача з того ж предмету спору, повторно звернувся із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 9657,00 грн., що вказує на його винні дії в даній справі.
Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливе, добросовісне та розумне застосування норм цивільного законодавства. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При вирішені вказаного питання суд використовує норми ст.616 ЦК України, відповідно до яких якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відсутність нижньої межі такої дії дозволяє суду відмовити позивачу у стягненні процентів та пені у повному обсязі.
В той же час вимоги позивача щодо стягнення комісії (відповідно до укладеного договору щомісячної винагороди позивачу) не повязані зі стягнутими сумами за судовим наказом та заочним рішенням суду, сума вказаної комісії чітко обумовлена у заяві-анкеті відповідача від 31.03.2007 року та складає 231,78 грн. щомісяця, її розрахунок повністю підтверджується розрахунком заборгованості (щодо нарахування за весь період та стягнення за судовим наказом), тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача 3940,26 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за його використання.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до умов ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України враховуючи принцип пропорційності, а саме, що позовні вимоги зі 106000,00 грн. задоволенні частково в розмірі 3940,26 грн.. що становить 4% від заявлених вимог, то стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 4% від сплаченого судового збору, в даному випадку у розмірі 64,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч.5 ст.74, ч.1 ст. 88, ч.4 ст. 169, ст.ст. 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 3, 526, 530, 610, 616, 1054 ЦК України, суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити через відсутність належних доказів заявлених позовних вимог.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Позивач, який приймав участь у справі, однак не був присутнім під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії судового рішення.
Суддя: ОСОБА_3