Справа № 489/5200/16-ц
Номер провадження 2/489/332/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2017 року ,місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" (далі-відповідач 1), Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" (далі-відповідач 2), третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим,

встановив

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є відповідач 2, було укладено договір поруки. Вважає такий договір припиненим у зв'язку з пропуском Банком 6-місячного строку пред'явлення вимоги до поручителя.

З цих підстав позивач просив суд визнати договір поруки №1672242 від 19.12.2007 припиненим.

17.03.2017 від відповідача 1 надійшло заперечення. Вказує, що належним відповідачем у даній справі буде ПАТ "Дельта Банк".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні позов не визнав.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні позов не визнав.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до договору про надання споживчого кредиту № від 19.12.2007 АКІБ "УкрСиббанк" було надано ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 152524,00 грн. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором.

19.12.2007 між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір поруки.

Відповідно до положень договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 19.12.2007 укладеного з ОСОБА_2

Верховний Суд України в Постанові від 11.03.2015 зазначив, що ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В той же час, порука згідно з приписами ч. 4 ст. 559 ЦК припиняється після закінчення строку встановленого договором поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

До такого висновку прийшов Верховний Суд України в своїй Постанові від 14.09.2016 (справа №6-1451цс16).

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

До таких позицій прийшов Верховний суд України у постанові від 17.09.2014 у ц/с №№ 6- 53 цс 14, у постанові від 29.06.2016 ц/с № 6-272 цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, погашення боргових сум за кредитним договором №0 від 19.12.2007 визначено періодичними платежами.

Судом встановлено, що позивач не посилається на отримання ним вимоги від Банку про дострокове погашення кредиту, не вказує на таку обставину і представник відповідача. Тому кінець 6-місячного строку пред'явлення вимог до поручителя необхідно обчислювати з дня звернення Банку до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості (09.07.2009 - відповідно до вхідного штампу канцелярії суду АКІБ "УкрСиббанк" звернувся до суду). За такого, заборгованість порахована до цієї дати (до 09.07.2009) не підлягає стягненню з позивача.

Отже, Банк пред'явив до поручителя вимогу про дострокове стягнення заборгованості зі спливом шестимісячного строку.

Що стосується вимог позивача про припинення спірного договору поруки в цілому, суд зазначає таке.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Вказана стаття не передбачає з-поміж іншого такий спосіб захисту порушеного права особи як припинення правочину. В свою чергу має місце спосіб - припинення правовідношення. Положення статей 553-559 ЦК України також не передбачають припинення договору поруки, а передбачають припинення правовідносин поруки, як способу забезпечення зобов'язань.

Саме тому, спірний договір поруки не підлягає припиненню в повному обсязі, а лише в частині правовідносин та зобов'язання поруки позивача в частині сплати щомісячних платежів, процентів, комісій, неустойки за договором надання кредиту №0 від 19.12.2007 строк сплати яких настав до 09.01.2009.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк" про визнання договору поруки припиненим - задовольнити частково.

Визнати припиненими правовідносини та зобов'язання поруки ОСОБА_1 за договором поруки № 167242 від 19.12.2007 в частині сплати щомісячних платежів, процентів, комісій, неустойки за договором надання кредиту № 0 від 19.12.2007 строк сплати яких настав до 09.01.2009.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв