УХВАЛА

іменем україни

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Коротун В.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніфуд Інтернешнл», третя особа - ОСОБА_4, про солідарне стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніфуд Інтернешнл», про визнання договору поруки припиненим,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніфуд Інтернешнл» (далі - ТОВ «Юніфуд Інтернешнл»), третя особа - ОСОБА_4, про солідарне стягнення заборгованості за договором № 7/39/28112013 від 28 листопада 2013 року відновлювальної кредитної лінії станом на 09 грудня 2014 року у розмірі 732 227, 22 грн.

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «БМ Банк», третя особа - ТОВ «Юніфуд Інтернешнл», про визнання договору № 7/39/28112013-2 від 28 листопада 2013 року припиненим.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року позов ПАТ «БМ Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за договором в розмірі 662 681 грн 98 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано договір поруки від 28 листопада 2013 року № 7/39/28112013-2, укладений між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3, припиненим.

Стягнуто з ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» на користь ПАТ «БМ Банк» судові витрати в розмірі 3 654 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року зазначене судове рішення змінено, скасовано в частині стягнення з ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за договором у розмірі 662 681 грн 98 коп. та стягнення з ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» на користь ПАТ «БМ Банк» судових витрат у розмірі 3 654 грн і в цій частині позовних вимог провадження у справі закрито.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «БМ Банк» просить ухвалені в справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та задоволення позову ПАТ «БМ Банк».

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 28 листопада 2013 року між Банком та ТОВ «Юніфудінтернешнл» було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 7/38/28112013.

З метою забезпечення виконання ТОВ «Юніфудінтернейшнл» зобов'язань за вищезазначеним Кредитним договором 28 листопада 2013 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 7/38/28112013-2, за умовами якого ОСОБА_3 відповідає перед Банком за порушення зобов'язань боржником - ТОВ «Юніфудінтернейшнл» за зазначеним вище договором відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки у разі порушення Боржником умов виконання кредитних зобов'язань Кредитор має право вимагати від Поручителя, виконання зобов'язань Боржника перед Кредитором згідно з умовами кредитного договору, в порядку передбаченому Договором Поруки. За умовами Договору поруки Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні Боржники.

За умовами Кредитного договору Банк надає ТОВ «Юніфудінтернейшнл» кредит в розмірі 600 000 грн, а ТОВ «Юніфудінтернейшнл» приймає на себе зобов'язання належним чином використати та повернути кредитні кошти в порядку та в строки ( не пізніше 27.11.2015 року ), передбачені договором, та сплатити проценти на основі процентної ставки 21,0% річних за користування кредитом.

Судом встановлено, що 01 квітня 2014 року була підписана Банком і боржником додаткова угода до кредитного договору про збільшення розміру процентної ставки до 27 %, яка не підписана поручителем.

Вказана угода збільшує обсяг відповідальності поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, в також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позовну заяву подано до суду юридичною особою до юридичної особи боржника за кредитним договором та фізичної особи, яка є поручителем виконання зобов'язання юридичної особи перед банком.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідноз ч. 1 ст. 1 ст. 2, ст. 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладені, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року справа № 6-1323цс15 та від 18 листопада 2015 року справа № 6-1737цс15.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з боржника юридичної особи на користь позивача також юридичної особи, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним заборгованість за кредитним договором і вона підлягає стягненню.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості з боржника і поручителя та задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 про припинення договору поруки, суд першої інстанції, з яким погодився в цій частині суд апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку про те, що оскільки без згоди поручителя мало місце збільшення обсягу його відповідальності, то договір поруки є припиненим.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за договором та стягнення судових витрат і в цій частині позовних вимог провадження у справі закрито, на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку, оскільки позов пред'явлено юридичною особою до юридичної особи боржника за кредитним договором та фізичної особи, яка є поручителем виконання зобов'язання юридичної особи перед банком.

Доводи касаційної скарги ПАТ «БМ Банк» не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ч.1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.М. Коротун