АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2106/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Бездітко В.М., Довгаль А.П.

при секретарі Дмитренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Харкові Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м.Харкові Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05 липня 2016 року сталася ДТП за участю його автомобіля Volkswagen Golf 7, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля MAZDA CX5, державний номер НОМЕР_2. На місце ДТП прибули працівники поліції, які повідомили його, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, та запропонували пройти огляд на наявність в нього алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Позивач зазначає, що він відмовився його пройти, оскільки поліцейський не визначив на якому пристрою та яким чином буде здійснено перевірку; в порушення вимог законодавства України поліцейськими не пропонувалося у зв'язку із відмовою проведення огляду на місці направлення позивача для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я, тому на думку позивача працівниками поліції не додержано встановленого законом порядку проходження огляду на стан сп'яніння. За результатами вищевказаний подій працівниками Управління патрульної поліції у м.Харкові Департаменту патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення щодо скоєння ДТП, який, на думку позивача, є сфальсифікований. В результаті протиправних дій працівників поліції позивача позбавили водійського посвідчення та права володіти автомобілем, оскільки він був переданий на зберігання третій особі. Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 жовтня 2016 року відносно позивача провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 вважає, що його було незаконно позбавлено посвідчення водія та правом розпоряджатися автомобілем строком на одну добу, у звязку з чим, працівниками УПП у м. Харкові йому було завдано моральну шкоду, яка виражається у душевному стражданні, незаконному звинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення, висвітлення це на загал, що позбавило його можливості реалізовувати свої звички, бажання, розпорядок робочого та власного часу, погіршено відносини з оточуючими людьми та заподіяно у зв'язку з цим інші негативні наслідки морального характеру.

Тому, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 75 000 грн., судові витрати стягнути солідарно з відповідачів.

У судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції проти задоволення позову заперечував; зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його субєктивних прав та не створюють жодних додаткових обовязків, тобто не порушують права особи. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу у звязку із складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення працівниками Управління патрульної поліції у м.Харкові.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Судом встановлено, що 05 липня 2016 року інспектором роти 4 батальйону 4 УПП у м. Харкові складено протокол серія АП2 №097484 про те, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf 7, державний номерний знак НОМЕР_3, по вул. Єлізарова в м. Харкові, маючи ознаки алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушивши вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.13).

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки, як зазначено в постанові, недоведений той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння (а.с.12).

Позивач вважає дії працівників УПП у м.Харкові Департаменту патрульної поліції незаконними та такими, що спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює в 75 000 грн. та просив її стягнути на підставі ст.ст.23,1167 ЦК України.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. Уразі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов'язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов'язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов'язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності. У разі виявлення таких дій поліцейський зобов'язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних злочинів, вчинених поліцейськими. У діяльності поліції забороняються будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Основні повноваження поліції визначені ст. 23 вказаного Закону.

Отже, при складанні протоколу працівники поліції діяли в межах наданим їм повноважень відповідно до ст.. 255, 265-1 КУпАП та ЗУ «Про Національну поліцію».

Доказів неправомірності дій вказаних осіб та/або їх винних дій суду не надано.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що підстав для відшкодування шкоди позивачу у звязку із складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення працівниками Управління патрульної поліції у м.Харкові немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді