АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/61/17 22-ц/774/2056/К/17
Справа № 215/61/17 Головуючий в 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/2056/К/17 суддя Мельник Ю.П.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Кислиці І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на заочне рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 24 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоров'я.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ОСОБА_5 «ПівнГЗК»), з позовом про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що, працюючи протягом тривалого часу у відповідача в шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 22.12.2016 року йому первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи безстроково.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому з вини відповідача спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_5 «ПівнГЗК» в рахунок її відшкодування 80 000 грн.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_3 60000,00 (шістдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, а також на користь держави - судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 «ПівнГЗК» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції, шляхом зменшення розміру суми відшкодування моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом не враховано, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та, оскільки причиною його професійного захворювання є саме тривалий час роботи в умовах впливу на організм шкідливих факторів, саме його дії стали причиною професійного захворювання, що свідчить про відсутність вини підприємства у заподіянні моральної шкоди позивачу. Також зазначає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, зокрема в справі відсутні докази, які підтверджують психологічний стан потерпілого, розмір моральної шкоди, що визначений судом до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача. Зазначає, що відповідача не було повідомлено про час та дату розгляду справи, у звязку з чим ОСОБА_5 «ПівнГЗК» не було змоги надати свої заперечення, докази та пояснення.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відповідача відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_5 «ПівнГЗК» - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працюючи протягом тривалого часу впродовж 39 років 3 місяців на ПівнГЗК, ВАТ, ПАТ та ПРАТ «ПІВНГЗК» на посадах: помічника машиніста екскаватора в кар'єрі, машиніста екскаватора на відвалах та в Ганнівському кар'єрі, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, й був звільнений 21.12.2016 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с.2-7).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 25 серпня 2016 року у позивача встановлено професійні захворювання з діагнозом: 1) вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, в поєднанні з полірадикулонейропатією помірно вираженою, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ( ПФ першого-другого ст.), остеоартрозу ліктьових суглобів ( ПФ першого ст.) та колінних суглобів ( ПФ першого ст.); 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.. ( пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст..), група «А». ЛН першого ст. J44. (а.с.9).

Відповідно до п. 17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22 листопада 2016 року причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 39 років 3 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливого фактору виробничого середовища, а саме: еквівалентний рівень загальної транспортно-технологічної вібрації перевищує нормативний на 3дБ (62 дБ при ГДР 59дБ) згідно ДСН 3.3.6.039-99. Вміст пилу з вмістом кристалічного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,25 рази перевищує ГДК (4,5 сг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3) згідно СанПіН 4617-88 «Гранично допустимі концентрації (ГДК) шкідливих речовин в повітрі робочої зони» (а.с. 10).

Висновком МСЕК від 22.12.2016 року ОСОБА_3 первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності (з яких 55% вібраційна хвороба , 10% ХОЗЛ) та третю групу інвалідності з 12 грудня 2016 року безстроково (а.с. 12-13).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обовязок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції керувався ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу при виконанні ним трудових обовязків з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з акту розслідування професійного захворювання від 22 листопада 2016 року, причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 36 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, тобто умови праці, характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, саме: умови праці машиніста ескаватора на відвалах виробничої дільниці №4 по прийманню гірничої маси у відвалах Ганнівського карєру ОСОБА_5 "ПівнГЗК" віднесені за параметрами вібрації - до 3 класу 1 ступеню "Шкідливі", за концентрацією пилу - до 3 класу 2 ступеню "Шкідливі", за параметрами шуму - до 3 класу 1 ступеню "Шкідливі", за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеню "Шкідливі",за параметрами мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню "Шкідливі" (а.с.9).

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обовязок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання від 22 листопада 2016 року, а тому доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу є необґрунтованими.

Спростовуються й доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання представника відповідача ОСОБА_5 «ПівнГЗК» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 «ПівнГЗК» про те, що суд не повідомив його належним чином про час та місце розгляду справи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме судовими повістками про виклик у судові засідання призначені на 10.02.2017 р. та 24.05.2017 р., які отримані представником відповідача ОСОБА_5 «ПівнГЗК» відповідно 18.01.2017р. та 29.03.2017 р. (а.с. 36, 42), у звязку з чим колегія суддів не вбачає підстав для застосування п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 «ПівнГЗК» щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача в умовах впливу шкідливих факторів, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, який встановлено позивачу не безстроково, що свідчить про відсутність прогнозів до негативних змін (погіршення стану здоровя, яке призведе до збільшення ступеня втрати професійної працездатності), вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 60 000,00 грн. до 40 000,00 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст..ст. 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2017 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3 з 60000,00 гривень до 40 000 (сорока тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне рішення суду складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий:

Судді: