РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06.04.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення суми додаткових витрат на дітей, а саме стягнути з ОСОБА_2 , на її позивача, користь кошти в розмірі 700 (сімсот) гривень на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 700 (сімсот) грн.. на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 08 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визначення суми додаткових витрат на дітей, а саме стягнути з ОСОБА_2 , на її позивача, користь кошти в розмірі 700 (сімсот) гривень на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 700 (сімсот) грн.. на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 08 серпня 2015 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із відповідачем із 1996 року по 2009 роки, у них народилось дві доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.08.2009 року із відповідача на її користь на утримання двох доньок присуджено стягнення аліментів до досмягнення дітьми повноліття.

Вподільшому відповідач звернувся до суду із позовними вимогами про поділ майна подружжя, а також зменшення розміру аліментів, а вона, позивач, із позовом про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на частку у майні.

В межах розгляду даних справ, що були об"єднані в одне провадження між сторонами було укладено мирову угоду, відповідно до умов якої: ОСОБА_2 передає право власності на нежитлове приміщення загальною площею 25 кв.м. у м. Львові по вул. Кн. Ольги, 5л, шляхом укладення договору про припинення права на аліменти для дітей, у зв"язку із передачею права власності на нежитлове приміщення; ОСОБА_1 погоджується на укладення договору про припинення права на аліменти на дітей у зв"язку із передачею права власності на нежитлове приміщення; ОСОБА_1 відмовляється від будь - яких майнових претензій до ОСОБА_2 щодо стягнення компенсації замість частки у праві на спільну сумісну власність автомобіль у сумі 58155 тисяч гривень, частки коштів за несплаченим кредитом в сумі 12844, 26 грн. та визнання права власності на 1/2 частки нежитлового приміщення по вул. Кн. Ольги, 5л.

Згідно п.4 ОСОБА_5, ОСОБА_2 зобов"язався щомісячно виплачувати кошти для додаткових витрат на дітей в розмірі по 700 грн. кожній на окремі банківські рахунки до їх повноліття.

На виконання затвердженої судом мирової угоди, 08 серпня 2015 року між нею та відповідачем було укладено Договір припинення права на аліменти для дітей у зв"язку із передачею права власності на нежитлове приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6

Разом з тим, ОСОБА_2 не виконувались умови мирової угоди та Договору, відтак нею, позивачкою, було надіслано на його адресу лист про необхідність виконання таких та анкети про відкриття карткових рахунків на дітей для надсилання коштів, однак такі були проігноровані.

Просить суд позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позові, просять такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, зокрема і через засоби масової інформації.

Відповідно, до ст.ст.169,224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у його відсутності та на підставі наявних у ній документів та доказів, ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечила позивач та її представник.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 2/465/1359/14, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю таких.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.09.2009 року.

В період подружнього життя у них народилось дві доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.08.2009 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох доньок присуджено стягнення аліментів до досягнення дітьми повноліття.

Вподальшому в межах розгляду справ про поділ майна подружжя, зменшення розміру аліментів, визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на частку у майні, що були об"єднані в одне провадження ( цивільна справа № 2/465/ 1359/14) між сторонами було укладено мирову угоду від 02.10.2014 року , відповідно до умов якої: ОСОБА_2 передає право власності на нежитлове приміщення загальною площею 25 кв.м. у м. Львові по вул. Кн. Ольги, 5л, шляхом укладення договору про припинення права на аліменти для дітей, у зв"язку із передачею права власності на нежитлове приміщення; ОСОБА_1 погоджується на укладення договору про припинення права на аліменти на дітей, у зв"язку із передачею права власності на нежитлове приміщення; ОСОБА_1 відмовляється від будь - яких майнових претензій до ОСОБА_2 щодо стягнення компенсації замість частки у праві на спільну сумісну власність автомобіль у сумі 58155 тисяч гривень, частки коштів за несплаченим кредитом в сумі 12844, 26 грн. та визнання права власності на 1/2 частки нежитлового приміщення по вул. Кн. Ольги, 5л.

Згідно п.4 ОСОБА_5 ОСОБА_2 зобов"язався щомісячно виплачувати кошти для додаткових витрат на дітей в розмірі по 700 грн. кожній на окремі банківські рахунки до їх повноліття.

На виконання затвердженої судом мирової угоди, 08 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір припинення права на аліменти для дітей у зв"язку із передачею права власності на нежитлове приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, реєстрований № 1955.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 п. 4 ОСОБА_5 не виконує, листи позивачки ігнорує, що підтверджується довідками ПАТ "Кредобанк" від 24.11.2016 року № 158-49714/16 та від 06.12.2016 року № 158-51603/16 про відсутність руху коштів на рахунках ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В розумінні вимог чинного законодавства, мирова угода за своєю правовою природою - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що являється прерогативою судової влади, а досягнувши згоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило, виконується добровільно.

Згідно п. 2 ч. 1. ст. 205 ЦПК України - суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема , сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом. Наслідки закриття провадження у справі передбачені ст. 206 зазначеного кодексу. У даному випадку, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 223 ЦПК України - після набрання рішення суду законної сили, сторони не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

В силу ст.ст. 11, 202 ЦК України, затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі змісту позовних вимог, вбачається, що позивачка звернулась до суду із вимогами, що вже були предметом розгляду у суді, та відносно яких прийнято рішення - у вигляді затвердження мирової угоди, а саме п.4 ОСОБА_5.

Факт невиконання стороною умов мирової угоди не може бути предметом повторного звернення до суду із такими самими вимогами.

Враховуючи наведене, права позивачки, у звязку із невиконанням мирової угоди в добровільному порядку, не підлягають захисту шляхом ухвалення нового рішення з приводу того самого спору, оскільки стосуються стадії виконання рішення суду, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю таких.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 61, 157, 169, 175, 208-210, 212- 215, 224 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення суми додаткових витрат на дітей, а саме стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 700 (сімсот) гривень на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 700 (сімсот) грн.. на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 08 серпня 2015 року, відмовити за безпідставністю таких.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до суду першої інстанції протягом десяти днів з часу отримання копії судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з часу проголошення судового рішення через суд що ухвалив це рішення.

Суддя В. Кузь