АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Яремка В.В.

секретар Андрушків С.П.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, прокурора Гудзь Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомпрокурора Кіцманського району в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації до Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення майна у комунальну власність територіальної громади, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року прокурор Кіцманського району Чернівецької області в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення майна у комунальну власність територіальної громади.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до Законів України «Про приватизацію державного майна» та «Про освіту» будівлі соціальної сфери відчуженню не підлягають.

Крім того, при відчуженні будівлі дитячого садка у власність відповідача перейшли і прибудови, у той час, коли при визначенні вартості будівлі вартість цих приміщень не була врахована.

Просив визнати незаконним та скасувати рішення Лашківської сільської

________________________________________________________________________________

22ц/794/2/2017 р. Головуючий у 1нстанції ОСОБА_4

Категорія 59 доповідач Владичан А.І.

ради Кіцманського району Чернівецької області від 16 травня 2003 року «Про затвердження ціни на будівлю колишнього дитячого садка з прибудовами по вул. 28 Червня, 11 у с. Витилівка»;

визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2003 року, укладений між територіальною громадою с. Витилівка в особі Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1030, зареєстрований у реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 475940

нерухоме майно, а саме: будівлю колишнього дитячого садка літ. «А», загальною площею 600,7 кв.м, котельню літ. «Б» площею 10,00 кв. м, вбиральню літ «В» та криницю літ «К», що розташовані по вул. 28 Червня, 11 у с. Витилівка Кіцманського району Чернівецької області, загальною вартістю 83900 грн. повернути у комунальну власність територіальної громади села Витилівка Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Лашківської сільської ради від 16 травня 2003 року «Про затвердження ціни на будівлю колишнього дитячого садка з прибудовами по вул. 28 Червня, 11 у с. Витилівка».

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2003 року, укладений між територіальною громадою с. Витилівка в особі Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1030, зареєстрований у реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 475940.

Повернуто нерухоме майно, а саме: будівлю колишнього дитячого садка літ. «А», загальною площею 600,7 кв. м, котельню літ. «Б» площею 10,00 кв.м, вбиральню літ «В» та криницю літ «К», що розташовані по вул. 28 Червня, 11 у с. Витилівка Кіцманського району загальною вартістю 83 900 грн. у комунальну власність територіальної громади с. Витилівка Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення є незаконне та необґрунтоване, прийнятим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеність обставини, що мають значення для справи, ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом не прийнято до уваги, що спірна будівля є нежитловою, у ній діяльність дошкільного навчального закладу (дитячого садка) не здійснювалась, середньозважений фізичний знос наявних елементів будинку на момент продажу складав 76,30%, знецінення становила 97%, а тому без будь-яких порушень Законів України «Про приватизацію державного майна» та «Про освіту» сільська рада правомірно включила нежитлову будівлю у перелік обєктів комунальної власності, що підлягають відчуженню та укладено договір купівлі-продажу.

Також судом не прийнято до уваги те, що спірна будівля розташована на належній їй на праві власності земельній ділянці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нежитлове приміщення колишнього дитячого садка перебувало у комунальній власності, а тому його приватизація та відчуження відбулося з порушенням вимог ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.ст. 34, 63 Закону України «Про освіту», ч. 5 ст. 16 Закону України «Про дошкільну освіту», Положення про порядок створення, реорганізації і ліквідації навчально-виховних закладів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 року №228. Крім того, Лашківською сільською радою не надано доказів на підтвердження того, що відчуження дитячого садка відбулося на конкурсній основі, як це передбачено законом.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок невідповідності фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно пп. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням VІІ сесії ХХІV скликання Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 16 травня 2003 року затверджено ціну на будівлю колишнього дитячого садка з прибудовами (котельня, вбиральня, криниця) у селі Витилівка по вул. 28 Червня, 11 у сумі 10 тис. грн., а також доручено сільському голові оголосити продаж вказаного об'єкта через засоби масової інформації та укласти договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку.

19 червня 2003 року між Лашківською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - будівлі колишнього дитячого садка, розташованої по вул. 28 Червня, 11, у с. Витилівка за ціною 10 грн. грн. На підставі цього договору ОСОБА_2 стала власником зазначеного нерухомого майна, яке зареєстровано за нею 16.09.2003 року у встановленому законом порядку (а.с. 63).

ОСОБА_2 рішенням виконкому Лашківської сільської ради за №93/11 від 25.11.2005 року надано дозвіл на реконструкцію будівлі колишнього дитячого садка та рішенням 2 сесії 5 скликання Лашківської сільської ради від 01.06.2006 року передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Витилівка по вул. 28 Червня, 11 Кіцманського району, та отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 440884 від 29.08.2006 року.

На запит апеляційного суду стосовно наявності в архівах сільської ради, окрім акту приймання-передачі обєктів соціальної сфери, яким сільській раді передавались на баланс дитячі ясла з ТОВ ім. Крикливця Кіцманського району, дані про те, що вказане приміщення було розташоване саме по вул. 28 Червня, 11 в с. Витилівка Кіцманського району та чи є переданий на баланс Лашківської сільської ради обєкт соціальної сфери «дитячі ясла» і будівля колишнього дитячого садка одним і тим самим нерухомим майном сільська рада повідомила про відсутність таких відомостей та документів.

Разом з тим, під час розгляду справи в апеляційній інстанції прокурор підтвердив, що обєкт нерухомості «дитячі ясла» та обєкт нерухомості «будівля колишнього дитячого садка», що розташована по вул. 28 Червня, 11 в с. ВитилівкаКіцманського району, є одним і тим самим обєктом. На думку прокурора під час виготовлення технічної документації для продажу обєкта нерухомості була допущена технічна помилка, внаслідок чого дитячі ясла перейменовано на будівлю колишнього дитячого садка.

Судом також встановлено, що відповідно до акту прийому-передачі обєкта соціальної сфери №5 від 26 грудня 2000 року ТОВ ім. Крикливця передало на баланс Лашківській сільській раді «дитячі ясла» у с. Витилівка, введені в експлуатацію у 1920 році. Адреса місцезнаходження цього нерухомого майна та його опис в акту не зазначено.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27 березня 2003 року, власником будівлі колишнього дитячого садка у с. Витилівка по вул. 28 Червня, 11 була територіальна громада цього населеного пункту в особі Лашківської сільської ради.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» визначено, що приватизація державного майна (далі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону, відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

У п. «б» ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» у редакції, чинній на момент продажу спірного майна, передбачено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, до яких зокрема відносяться і обєкти освіти, що фінансуються з державного бюджету.

Разом з тим, нежитлова будівля колишнього дитячого садка, як дитячі ясла, відповідно до ч. 8 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, рішенням від 26.12.2000 року 17 сесії 23 скликання Лашківської сільської ради була передана у комунальну власність, відтак Закон України «Про приватизацію державного майна» не може бути застосований до правовідносин, які виникли щодо майна, яке перебувало у комунальній власності, в тому числі положення його щодо реалізації майна на конкурсній основі.

Відповідно до ч. 5 ст. 62 Закону України «Про освіту» обєкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Статтею 34 цього Закону передбачено перелік дошкільних навчальних закладів, одним з видів яких є дошкільні навчальні заклади (дитячі садки).

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дошкільну освіту» дошкільні навчальні заклади можуть бути державної, комунальної та приватної форм власності. Статус державного має дошкільний навчальний заклад, заснований на державній формі власності. Статус комунального має дошкільний навчальний заклад, заснований на комунальній формі власності. Статус приватного має дошкільний навчальний заклад, заснований на приватній формі власності.

Згідно з п. 4 Положення про порядок створення, реорганізації і ліквідації навчально-виховних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 05 квітня 1994 року, рішення про створення навчально-виховних закладів, заснованих на комунальній власності, приймаються щодо інших типів навчально-виховних закладів - виконавчими комітетами міських (міст без районного поділу), районних у містах Рад народних депутатів або районними, районними міст Києва і Севастополя державними адміністраціями.

В своєму рішенні суд першої інстанції вказує на те, що будівля, яка знаходилась в руїнах і була недіючою установою, не втратила статус обєкту освіти, оскільки не приймалось рішення про ліквідацію такого навчально-виховного закладу. Разом з тим, у справі відсутні будь-які докази і про створення у с. Витилівка Кіцманського району по вул. 28 Червня, 11 навчально-виховного закладу.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до листа Лашківської сільської ради від 27.03.2017 року №133 в с. Витилівка по вул. Воробкевича, 52 функціонує ДНЗ «Сонечко».

Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації, прокурор вважав порушеними права відділу освіти відчуженням будівлі дитячого садка у с. Витилівка.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом.

Такі випадки передбачені, зокрема, ст.ст. 20, 33, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ч.ч. 1, 2 ст. 45 ЦПК України, відповідно до яких прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99 під представництвом прокуратурою України інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямований на захист інтересів держави.

Разом з тим, прокурором не обґрунтовано та судом не встановлено, які права та інтереси відділу освіти порушені і потребують захисту та в який спосіб мають бути захищені ці права та інтереси.

Крім того, не відповідає дійсності посилання суд першої інстанції на те, що відділ освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації відповідно до Закону України «Про управління обєктами державної власності» здійснює функції з управління державним майном підприємств, установ та організацій, що віднесені до сфери його управління. Тобто в межах своїх повноважень здійснює контроль за використанням державного майна шляхом погодження оренди, списання, приватизації та відчуження державного майна, що перебуває в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, що віднесені до сфери його управління, оскільки здійснення контролю відділом освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації, передбаченого Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про освіту» та «Про дошкільну освіту» не стосуються питань власності щодо дошкільних навчальних закладів, які перебувають у комунальній власності.

У даному випадку для відчуження будівлі колишнього дитячого садка, що перебувала на балансі сільської ради, не потрібна була згода відділу освіти, оскільки це не передбачено ні Законами України «Про освіту» та «Про дошкільну освіту» в редакції, яка діяла на момент відчуження.

Територіальній громаді села Витилівка та Лашківка Кіцманського району було відомо про прийняте радою рішення від 16.05.2003 року та, як наслідок цього рішення, договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, оскільки рішення органу місцевого самоврядування є актами, які підлягають оприлюдненню. Відповідачем, починаючи з 2005 року, проводились ремонтні роботи, про що було відомо територіальній громаді села. У нежитловій будівлі не здійснював діяльність дошкільний навчальний заклад (дитячий садок), середньозважений фізичний знос наявних елементів будинку на момент продажу складав 76,30%, фізичний знос був неадекватний знеціненню і знецінення становило 97%.

Станом на день розгляду справи згідно висновку експерта СП «Західно-Українського Експертно-Консультативного Центру» №796, складеного 31.10.2016 року 15.02.2017 року, вартість будівельних робіт з реконструкції незавершеного будівництвом житлового будинку літ. А по вул. 28 Червня, 11 в с. Витилівка Кіцманського району, за виключенням скритих робіт та робіт по демонтажу, визначена станом на час проведення дослідження у розмірі 665874,24 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилався на те, що відчуження будівлі дитячого садка у с. Витилівка здійснено з порушенням Закону України «Про приватизацію державного майна», у редакції чинній на момент його продажу, Закону України «Про освіту», якими заборонено відчуження закладів освіти та, посилаючись на ст.ст. 216, 328 та 1212 ЦК України просив позов задовольнити.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна зі сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують а момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статі 216 цього Кодексу) застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку із цим вимогу про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції можна предявити тільки стороні недійсного правочину, а відділ освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації не є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто не може бути належним позивачем, оскільки при відчуженні спірного приміщення будь-які права та інтереси відділу освіти не були порушені, а тому позов прокурора в його інтересах в цій частині є безпідставним.

При ухваленні рішення суд першої інстанції в обґрунтуванні задоволення позову безпідставно зіслався, зокрема, і на статті 386, 388, 390 ЦК України.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, яке було придбане на виконання недійсного правочину і відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, встановленого статями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України на право витребувати в набувача це майно.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що спірне приміщення було відчужено покупцем третій особі, тому посилання суду на статті глави 29 ЦК України є невірним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не врахував, що права держави у сфері освіти порушено не було.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року скасувати.

В позові прокурора Кіцманського району в інтересах держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Кіцманської районної державної адміністрації до Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та повернення майна у комунальну власність територіальної громади відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: