Справа №461/8157/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Територіального сервісного центру №4642 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області про усунення перешкод у здійсненні права власності -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Територіального сервісного центру №4642 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області, в якому просить, згідно доповнення, усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з автомобіля марки «ФОЛЬКСВАГЕН», моделі «ТРАНСПОРТЕР Т4», транзитний номер автомобіля на момент придбання НОМЕР_2, реєстраційний номер автомобіля на даний час НОМЕР_3, 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_4, об'єм 1896 см. куб., належного позивачу на праві приватної власності, накладеного постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 23 травня 2011 року у кримінальній справі №181-0311.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2010 року є власником вищевказаного автомобіля, який був придбаний на законних підставах. Позивач вирішив перереєструвати, належний йому на праві власності автомобіль на іншу особу, однак з'ясувалося, що постановою старшого слідчого про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій з транспортними засобами накладено заборону на здійснення реєстраційних операцій у рамках розслідування кримінальної справи. Просить позов задоволити.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить задоволити. Проти постановлення заочного розгляду справи не заперечує.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Фіксація судового процесу не здійснювалася відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки учасники процесу в судове засідання не з'явилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що 06.04.2010 року ОСОБА_2 придбав автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН», моделі «ТРАНСПОРТЕР Т4», державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_4, 2002 року випуску та став його законним власником. 13.04.2010 року даний транспортний засіб був перереєстрований та змінено реєстраційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5, виданого Дрогобицьким ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області /а.с. 11/ та довідкою виданою Територіальним сервісним центром №4642 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області№ М-162 від 20.12.2017 р.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 вирішив перереєструвати належний йому на праві власності транспортний засіб на іншу особу, останній звернувся в Дрогобицьке ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області та в слідче відділення Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області та з'ясував, що постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 23.05.2011 року накладена заборона на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) в рамках розслідування кримінальної справи № 181-0311 на автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН» моделі «ТРАНСПОРТЕР Т4», державний номер НОМЕР_2 (державний номер після перереєстрації НОМЕР_3 ), 2002 року випуску.

Як вбачається із змісту постанови, слідчим відділом Прокуратури Львівської області розслідується кримінальна справа №181-0311, порушена щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.3, 365 ч.1 КК України, та за фактом підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочинів передбачених ст. 358 ч.ч. 1, 3 КК України. В ході досудового слідства у справі встановлено, що у період 2008-2010 років у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області, проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю без сплати, внаслідок чого до місцевого бюджету не сплачено податок з власників транспортних засобів на загальну суму 45 578 100 грн., чим спричинено тяжкі наслідки державним інтересам.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрував транспортний засіб на своє ім'я 06.04.2010 року, набувши право власності на автомобіль ще до порушення кримінального провадження. Позивач не був та не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем у кримінальній справі № 181-0311, належний йому на праві власності автомобіль не був визнаний речовим доказом у наведеній справі. Позивач сплатив всі передбачені законом платежі за перереєстрацію автомобіля на своє ім'я. Вважає, що державою, в особі її правоохоронних органів, безпідставно обмежене його право власності на придбаний ним транспортний засіб.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на наведений автомобіль набуто ОСОБА_2 у спосіб, визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст.92 Конституції України визначається виключно законами України.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем автомобіля марки «ФОЛЬКСВАГЕН», моделі «ТРАНСПОРТЕР Т4», державний номер НОМЕР_2 (державний номер після перереєстрації НОМЕР_3), номер кузова НОМЕР_4, а накладена слідчим заборона на проведення реєстраційних операцій щодо належного йому майна є грубим порушенням права власності.

Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

В даному випадку в діях ОСОБА_2 не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля; майно придбане у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вищевказаного транспортного засобу та проведено всі інші, передбачені законом платежі, тобто, автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН», моделі «ТРАНСПОРТЕР Т4», державний номер НОМЕР_2 (державний номер після перереєстрації НОМЕР_3), номер кузова НОМЕР_4, позивачем у власність набуто правомірно.

Згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України надав правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задоволити, а відтак скасувати заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з автомобілем марки «ФОЛЬКСВАГЕН», моделі «ТРАНСПОРТЕР Т4», державний номер НОМЕР_2 (державний номер після перереєстрації НОМЕР_3), номер кузова НОМЕР_4, який належить ОСОБА_2, накладену постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 23 травня 2011 року по кримінальній справі №181-0311, оскільки в іншому випадку будуть порушені права власника.

Окрім того, суд вважає за необхідне сплачений судовий збір залишити за позивачем відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки питання щодо розподілу судових витрат позивачем не ставилося.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 8-14, 141, 247, 258, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Скасувати заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з автомобілем марки «ФОЛЬКСВАГЕН», моделі «ТРАНСПОРТЕР Т4», транзитний номер автомобіля на момент придбання НОМЕР_2, (реєстраційний номер автомобіля після перереєстрації НОМЕР_3), 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_4, об'єм 1896 см. куб., який належить на праві приватної власності ОСОБА_2, накладену постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 23 травня 2011 року у кримінальній справі №181-0311.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зубачик Н.Б.