233 № 233/4382/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
18 грудня 2017 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
позивача ОСОБА_1,
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
15 вересня 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому зазначили, що їм на праві власності належить квартира, розташована за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16. В зазначеній квартирі з 28 липня 2015 року зареєстрований ОСОБА_3, який фактично не мешкає в ній з моменту реєстрації. Факт реєстрації відповідача в належній позивачам квартирі порушує їх права як власників, оскільки вони змушені нести додаткові витрати з утримання житла, позбавлені можливості оформити субсидію та розпорядитися належною квартирою. Позивачі просять усунути перешкоди в користуванні власністю, визнавши ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є його знайомим, який мешкав в період часу з 2014 року до моменту реєстрації, яка мала місце 28 липня 2015 року в належній йому квартирі, розташованій за адресою: м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16. Після того, як ОСОБА_3 був зареєстрований в зазначеній квартирі, його життєві обставини змінились і він з власної волі став мешкати за іншою адресою. Після реєстрації, тобто з 28 липня 2015 року ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не мешкає.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
З*ясувавши позицію позивачів по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (а.с.1-5) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1993 року (а.с.13) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2014 року (а.с.14-16) є співвласником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16.
Позивач ОСОБА_2 (а.с.6-8) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1993 року (а.с.13) є співвласницею квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16.
В квартирі, розташованій за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» № 5723 від 11 вересня 2017 року (а.с.12).
Як вбачається з актів перевірки паспортного режиму від 25 листопада 2016 року (а.с.10) та від 12 вересня 2017 року (а.с.11) ОСОБА_3 з 28 липня 2015 року зареєстрований в квартирі № 16, розташованій в будинку № 27 по вул.Леваневського в м.Костянтинівка, в якій не проживає з моменту реєстрації.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї , інших осіб.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція Верховного суду України у справі № 6-709 цс16 від 16 листопада 2016 року).
Приймаючи до уваги, що судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_3, який не є членом сім*ї позивачів з моменту реєстрації з 28 липня 2015 року з власної волі не мешкає в належній на праві власності позивачам квартирі, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов - визнати відповідача ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 27/16.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі. Належних доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу по цій цивільній справі позивачами не надано.
На підставі ст.ст.150, 156 ЖК України, ч.1 ст.383, ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_4 витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі по 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок на користь кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 18 грудня 2017 року, повний текст рішення по справі виготовлений 19 грудня 2017 року.

Суддя