Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

при секретарі Зимницької М.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за договором позики ,мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.2013 року він надав відповідачу ОСОБА_2 27000 доларів США у борг строком до 31.12.2013 року, що підтверджується борговою розпискою.

В забезпечення виконання зобов'язань між ним та відповідачем ОСОБА_3 25.06.2013 року було укладено договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки відповідач ОСОБА_3 як поручитель поручається за виконання позичальником ОСОБА_2 обов'язків , що виникли за розпискою від 25.06.2013 року, але в будь-якому разі у розмірі не більшому за 15000 грн.

Відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання та грошові кошти не повернули.

У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник ОСОБА_2 має заборгованість - 44368,69 доларів США, що в еквіваленті станом на 30.11.2016 року складає 1135807,40 грн. з яких : 27000 доларів США еквівалент 691181,10 грн. - заборгованість за основним боргом; 15007,49 доларів США еквівалент 384181,23 грн.- заборгованість за процентами; 2361,20 доларів США, еквівалент 60445,06 грн. - заборгованість за 3 % річних.

В судовому засіданні позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, зазначаючи, що відповідач ОСОБА_2 була знайомою позивача та після закінчення терміну визначеного договором позики щодо повернення грошових коштів перестала виходити на контакт, ігнорувала його дзвінки, позивач неодноразово їздив до м. Житомира за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 яка при особистих зустрічах обіцяла повернути борг в повному обсязі.

Відповідач обізнана про судовий розгляд справи, так - як позивач неодноразово через соціальні мережі інформував про судові засідання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначаючи, що дійсно ним було укладено договір поруки з позивачем по справі як гарантія виконання боргових зобов'язань відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1, обставин укладання договору позики йому невідомо але позовні вимоги щодо себе визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 чи її представник в судове засідання не з»явилися, хоча сповіщалися належним чином про день місце та час розгулу справи в суді.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.06.2013 року позивач ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2 27000 доларів США у борг строком до 31.12.2013 року, що підтверджується борговою розпискою.

В забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 25.06.2013 року було укладено договір Поруки. Відповідно до умов Договору поруки відповідач ОСОБА_3 як поручитель поручається за виконання позичальником ОСОБА_2 обов'язків , що виникли за розпискою від 25.06.2013 року, але в будь-якому разі у розмірі не більшому за 15000 грн.

Суд заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання передбачені договором позики та грошові кошти не повернули.

Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Також ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Аналізуючи укладений між сторонами договір позики, який оформлено у вигляді розписки від 25.06.2013 року , обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодилася з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки.

Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В обґрунтування розміру пені позивач послався на ст. 1048 ЦК України. Проте, даною нормою визначені проценти за користування позикою, тобто плата за користування коштами, в той час як пеня (неустойка), відповідно до ст. 549 ЦК України, є одним із видів відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Спірним договором ( борговою розпискою) пеня не визначена. Тому, за такого обґрунтування, суд не може задовольнити вимоги позову про стягнення пені.

Оскільки, як вбачається з наведеного розрахунку, сума позики розраховувалася за курсом на дату 30.11.2016 року тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки, розмір грошової суми в іноземній валюті з переведенням в національну валюту необхідно здійснювати за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до п. 1 Постанови Правління Національного Банку України від 12.11.2003 № 496 «Про затвердження Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних вальт та курсу банківських металів, Національний банк України установлює офіційний курс гривні до іноземних валют, міжнародних рахункових та тимчасових грошових одиниць, а також офіційний (обліковий) курс банківських металів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики, яка оформлена борговою розпискою в розмірі 29361 доларів США, в перерахунку на національну валюту станом на 27.03.2017 року , за умови вартості одного долару США за курсом НБУ 27.12 грн. становить 796270 грн.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.4 договору поруки у випадку не повернення боржником коштів в сумі 27000 доларів США, що отримувалися у кредитора за розпискою від 25.06.2013 року до 31.12.2013 року боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, але в будь-якому разі поручитель, у розмірі не більшому за 15000 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 не було виконано зобов'язань за борговою розпискою , заборгованість не погашено у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 який за договором поруки є поручителем боржника, необхідно стягнути на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість у сумі 15000 грн.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 625, 612 , 1046,1050, 554,553 ЦК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою від 25.06.2013 року в сумі 29361 доларів США , що відповідно до курсу НБУ станом на 27.03.2017 року становить 796270 грн..

Стягнути ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором поруки в сумі 15000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 6250 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а учасниками судового розгляду, які не брали участь у справі протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: