Справа № 243/9302/17
Провадження 2/243/4248/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
20 грудня 2017 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Кузнецов Р.В.,
при секретареві Малиновській І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що вона є бабою дитини, а відповідачі є батьками дитини ОСОБА_4 Відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не надають матеріальної допомоги, якої-небудь участі в вихованні дитини не приймають. Приймаючи до уваги викладені факти, а також необхідність вирішення питання щодо подальшої долі дитини, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Відповідачі не з'явилися до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах. В жодне із призначених судових засідань відповідачі не з'явилися. У зв'язку із чим, про місце, дату та час розгляду справи їх було повідомлено шляхом публікації в пресі оголошення про виклик до суду, а саме у засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному сайті судової влади України.
Відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
- юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
- фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідачі повідомлені у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Представник Служби у справах дітей Слов'янської районної Державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника Служби у справах дітей, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із свідоцтвом про народження Серія: НОМЕР_3, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Слов'янську Донецької області. Його батьками у свідоцтві записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4).
Як видно із акту обстеження матеріально-побутового становища дитини від 19 жовтня 2017 року, було встановлено, що позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 та із неповнолітнім онуком ОСОБА_4 Умови проживання добрі, в будинку тепло, чисто, гаряча та холодна вода підведена до будинку. Для онуки є окрема кімната де є вся необхідна для виховання та проживання дитини. (а.с. 7).
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.
Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно із положеннями Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.
Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини ОСОБА_4 а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідачі не піклується про свою дитину та не цікавиться її долею.
Аналізуючи вказані обставини, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками та їх небажання змінити своє ставлення до дитини.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.
Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов'янської міської ради, виходячи з інтересів малолітньої дитини, орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Проаналізувавши обставини ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що ухилення їх від виконання батьківських обов'язків має триваючий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітньої дитини.
У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 якимось чином вплине на інтереси дитини, яка не отримує від матері та батька необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідачі не позбавлені права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
Положенням ст. 180 СК України закріплений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положення ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
На підставі положення ч. 3 ст.166 Сімейного кодексу України, суд вважає також необхідним вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Підстав для звільнення ОСОБА_6 від обов'язку утримувати дитину у розумінні ст. 188 СК України не встановлено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.
Проаналізувавши представлені сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 без поважних причин не приймають участі у вихованні та утриманні дитини, свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про їх винну поведінку відносно своєї дитини, та необхідність застосування до них як матері та батька дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Окрім того, суд вважає необхідним також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із тим, що судом позов задоволений, а позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом, з відповідачів також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно із положеннями статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12,13,142,259,264-265, 268, 280-282Цивільного процесуального кодексу України, статтями 150, 164, 165, 170, 180, 182, 193, 243, 244 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Словянська Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Словянська, Донецької області, РНОКПП: не встановлено, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Словянська Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки м. Словянська Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Словянська, Донецької області, РНОКПП: не встановлено, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки м. Словянська Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Словянська Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Словянська, Донецької області, РНОКПП: не встановлено, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., по 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В.Кузнецов