Провадження №22-ц/784/2336/17
Суддя суду першої інстанції - Гуденко О.А.
Категорія 39 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів - Лисенко П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участі:

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 вересня 2017 року, ухвалене о 14 годині 13 хвилин суддею Гуденко О.А. в приміщенні суду в м.Миколаєві за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 пред'явила до Миколаївської міської ради зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, з яким позивач проживала більше п'яти років однією сім'єю без реєстрації шлюбу, доглядала за ним, опікувалась та матеріально забезпечувала у зв'язку із його хворобою.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1. Інших спадкоємців, крім неї, не має.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати факт проживання її та ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з вересня 2010 року і до дня його смерті та визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_6 як спадкоємця першої черги за законом.

17 березня 2017 року ОСОБА_5 подана заява про заміну первісного відповідача з Миколаївської міської ради на ОСОБА_3, на ім'я якої ОСОБА_6 було складено заповіт.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 березня 2017 року зазначену заяву задоволено. ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості належного відповідача.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 вересня 2017 року з урахуванням ухвали від 02 листопада 2017 року про виправлення описки та додаткового рішення від 02 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 1280 грн.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами не довела заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5, однак мотиви відмови вважає помилковими з огляду на таке.

Стаття 1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі його відсутності, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 роз'яснив, що за наявності заповіту на все майно правило ч.2 ст.1223 ЦК України застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи в суді першої інстанції, та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. №5 суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо згідно з законом такий факт породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина.

04 вересня 2014 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати і на що за законом він буде мати право, заповів ОСОБА_3

05 вересня 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікою Н.В. зареєстровано заяву ОСОБА_3 про прийняття спадщини.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_5 є безпідставним, оскільки за життя ОСОБА_6 склав заповіт, в якому заповів все належне йому майно ОСОБА_3, котра прийняла спадщину.

Отже у такому випадку спадкування за законом не наступає, а тому встановлення юридичного факту, про який заявила позивач, не породжує для неї юридичних наслідків і зміна черговості одержання права на спадкування є неможливою.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки щодо мотивів відмови у позові ОСОБА_5, то на думку колегії суддів його рішення підлягає зміні щодо мотивів відмови у позові з недоведеності на безпідставність.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України в редакції від 03.10.2017 р., якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З додаткового рішення суду від 02 листопада 2017 року вбачається, що суд першої інстанції помилково стягнув з позивача судовий збір у сумі 1280 грн., замість 1102 грн.40 коп. (дві вимоги немайнового характеру, за кожну з яких належало сплатити по 551 грн.20 коп.), який діяв на час звернення позивача з позовом до суду (31 жовтня 2016 р.).

За такого додаткове рішення суду підлягає зміні. З позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1102 грн.40 коп.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 вересня 2017 року та додаткове рішення суду від 02 листопада 2017 року змінити.

Вважати підставою відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування не недоведеність позовних вимог, а їх безпідставність.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 1102 грн.40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2017 року.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді: Т.В.Серебрякова

П.П.Лисенко