441/1326/17 2/441/732/2017
22.12.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Яворської Н .І.,
при секретарі - Цап І.М.,
з участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод в здійсненні правомочностей власника -
15.09.2017р. позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником квартири АДРЕСА_1, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності на вказану квартиру набуте на підставі договору дарування від 15.05.2017р., що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6
Квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні, загальна площа квартири складає 35,2 кв.м., житлова площа 23,2 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна, виданого ТзОВ «ГАЛЕКСПЕРТ» станом на 11.05.2017р. вартість вказаної квартири становить 195500 грн.
У даній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
Окрім цього, відповідачі після вибуття з житла не несуть жодних витрат по утриманню квартири, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, у квартирі відсутні будь які їх особисті речі, одяг, документи, вони втратили будь-який зв'язок із спірним житлом. Між тим, прописка ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у квартирі обмежує його права як власника, він не може оформити субсидію на комунальні послуги, провести ремонт, змушений переплачувати за комунальні послуги, а тому не бажає, щоб ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зареєстровані чи проживали в належній йому квартирі.
Просив суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такими, що втратили право на користування квартирою №1 по вул. Січових Стрільців, 22 в м. Городок Львівської області.
Позовні вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні. Додатково пояснив, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у вказаній квартирі не проживають, нею не цікавляться, не сплачують комунальні послуги. На даний час відповідачі проживають ІНФОРМАЦІЯ_4. Добровільно знятися з реєстрації відмовилися.
Відповідачі в судове засідання не з»явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та дату судового засідання (а.с.24).
Відповідно до ст.128 ЦПК України, судова повістка а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Третя особа у справі ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилася, 21.12.2017р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності у зв»язку з похилим віком та поганим самопочуттям, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить їх задоволити (а.с.25).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.
Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.
Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №87103016 від 15.05.2017р., реєстраційний №22281835 (а.с.5) на підставі договору дарування квартири, зареєстрованого в реєстрі за №370 від 15.05.2017р., що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6
Актами обстеження фактичного проживання від 20.06.2017р., 14.07.2017р. та 14.09.2017р. (а.с.10-12) у будинку №22 квартири №1 по вул. Січових Стрільців в м. Городок Львівської області встановлено, що зареєстрованими у житловому приміщенні (квартирі) є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, але фактично не проживають.
Згідно записів в будинковій книзі відповідачі зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_8 з 22.10.2001 року (а.с.6-9).
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
При цьому, у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року№ 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», роз»яснено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірній квартирі, яка належить позивачу, не проживають, вибули з житла, речей особистого вжитку та документів відповідачів у спірній квартирі немає, суд приходить до висновку, що їх слід визнати такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.
Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.
На підставі ст.391 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, визнати такими, що втратили право користування квартирою № 1 будинку №22 по вул. Січових Стрільців у м. Городок Львівської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_9 по 213 грн. (двісті тринадцять грн.) 50 коп. з кожної на користь ОСОБА_1, понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено «28» грудня 2017р.

СуддяОСОБА_7