АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/2192/17-ц Головуючий 1 інстанції Подус Г.С.
Провадження № 22-ц/790/3105/17 Головуючий ІІ інстанції Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Довгаль А.П., Коваленко І.П.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради Харківської області про забезпечення житловим приміщенням, -

встановила:

13.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради Харківської області про забезпечення житловим приміщенням, в якому просив зобовязати відповідача забезпечити ОСОБА_1 житловим приміщенням належної площі, з усіма вимогами, яка відповідає санітарним і технічним вимогам ( з урахуванням права на додаткову житлову площу у вигляді окремої кімнати) у позачерговому порядку відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи».

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом. ОСОБА_1 розяснено, що відмова у відкритті провадження у справі, відповідно до частини 7 статті 122 ЦГІК України, перешкоджає повторному зверненню до суду (місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства) з таким самим позовом.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд прийшов до невірного висновку, що даний позов юрисдикційно та предметно підсудний місцевому загальному адміністративному суду, як суду першої інстанції, та не може розглядатись місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене вище, апелянт вважає ухвалу суду незаконною та просить її скасувати з постановленням нової про відкриття провадження у справі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. 10.04.2017 року від ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, представник відповідача про поважність причин неявки суд не сповістив, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Вислухавши доповідь головуючого-судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що справа юрисдикційно та предметно підсудна місцевому загальному адміністративному суду, як суду першої інстанції, та не може розглядатись місцевим загальним судомі порядку цивільного судочинства.

Проте з такою позицією суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3, 4 ЦПК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства у спосіб визначений законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 3 , ч. 1 ст. 17 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Положеннями ч. ч. 1,3 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобовязання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача субєкта владних повноважень».

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо захисту прав позивача у сфері житлових відносин, що в свою чергу, виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства, а тому підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до ст. 312 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2017 року скасувати.

Питання щодо відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Т.М. Костенко

Судді: А.П. Довгаль

ОСОБА_2