рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

27 грудня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю прокурора: Момоток О.Ю.

в присутності представника лікарні ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за заявою Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня №4» про госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

В С Т А Н О В И В:

Комунальна установа «Обласна психіатрична лікарня №4» звернулась до суду з заявою про госпіталізацію та надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах звичайного режиму психіатричного стаціонару відносно ОСОБА_4, який мешкає за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Молога, вул. Дачна, 5.

Вимоги заяви обгрунтовує тим, що на підставі анамнетичних відомостей даних психіатричного огляду, комісією лікарів встановлено, що хворий ОСОБА_4 страждає важким психічним розладом у формі - діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Вказаний розлад характеризується порушенням сприйняття, мислення, емоційно-вольовими розладами, що позбавляє його здатності адекватно оцінювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. У зв'язку із викладеним, ОСОБА_4 потребує госпіталізації і лікування в умовах психіатричного відділення.

В судовому засіданні представник заявника заяву про госпіталізацію та надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_4 підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.

З урахуванням стану здоров'я особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку і зважаючи на те, що його участь у справі є обов'язковою, суд у відповідності до ч. 4 ст. 211 ЦПК України здійснив виїзд до КУ «Обласна психіатрична лікарня №4», де на теперішній час знаходиться особа, для отримання особистих пояснень ОСОБА_4 з приводу поданої заяви та надання оцінки психічному стану особи, а саме загальної орієнтації останнього у часі та просторі.

ОСОБА_4 зазаперечував щодо його госпіталізації та наданні стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Пояснив, що будь-яких психічних розладів не має. Підтвердив, що перебував у пригніченому стані через розлучення з дружиною. Однак, на теперішній час знаходиться у доброму стані, працює, значення своїх дій розуміє. Підтвердив той факт, що викинув на сміття свою одежу, однак пояснив, що це його власне бажання, оскільки одежа була старою та мала недобрий запах. Твердження того, що він агресивно поводився із батьками та не визнавав родинний зв'язок із останніми пояснює тим, що був засмучений, почував себе зрадженим, оскільки батьки безпідставно, обманним шляхом доставили його до обласної психіатричної лікарні та намагаються здійснити його примусову госпіталізацію.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до комісійного огляду лікарів психіатрів КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» від 27.12.2017 року до відділення КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» у супроводі матері та батька звернувся ОСОБА_4 з вимогою вилати довідку про стан психічного здоров'я для пред'явлення за місцем роботи.

Анамнез: спадковість психічним захворюванням не обтяжена. Розвиток в ранньому віці без особливостей. Закінчив 11 класів СШ. Після школи ніде не навчався. Працював будівельником в приватному секторі. В армії не служив. В 17 років одружився. Має 2 дітей. З дружиною в розлученні, діти проживають з матір'ю в новій сім'ї. Психічні розлади з'явилися 3 роки тому, після стресової ситуації, пов'язаної з розпадом сім'ї, - став пригніченим, замкнутим. З колишньою дружиною і дітьми не спілкувався. Надалі стан значно погіршився. Перестав вставати з ліжка, лежав, сховавшись з головою, не розмовляв, не спілкувався зі своїми рідними, відключив телефон, закривав вікна, відмовився від прийому їжі.

Фон настрою різко знижений, пригнічений. При огляді райпсіхіатром по дому - контакту не доступний, на запитання не відповідав. Погляд спрямований в бік, байдужий до оточення, байдужий, пасивний. Перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «ОПБ № 4» з 28.04.17 г. по 30.05.17 г. Виписаний з діагнозом: Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії.

Після виписки зі стаціонару підтримуючу терапію не приймав, райпсіхіатра не відвідував. Стан був компенсований. Працевлаштувався вантажником в комбінаті хлібопродуктів. Стан погіршився. Змінився в поведінці, став замкнутим, дратівливим, нестриманим, часом грубим, конфліктним, порушився сон, ночами сам з собою розмовляє, неадекватно сміється. Минулого тижня зібрав всі свої речі, одяг і викинув у сміття. Ходить без натільної білизни, тільки у верхньому одязі. Свою поведінку ніяк не пояснює.

Псих.статус: Свідомість не запаморочена. Контакт утруднений. На запитання відповідає вибірково, односкладово, короткими фразами, по суті. Правильно орієнтований в місці і в часі. Звинувачує своїх батьків у псуванні його одягу, в приготуванні їжі з неякісних продуктів, нанесення шкоди його здоров'ю. Заявляє, що присутні люди, які називають себе його батьками, є чужими. Галюцинує, відчуває неприємний запах від одягу. Повідомив, що з багатьма людьми спілкується подумки, бредово інтерпретує події навколишнього оточення. Мислення паралогічне, послідовне. Фон настрою знижений, емоційно нестійкий, конфліктний, проявляє негативізм, брутальний. Критики до свого захворювання і поведінки не має. Категорично відмовляється від госпіталізації і стацлікування.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

В силу ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає психіатричною хворобою, може бути госпіталізована в психіатричну лікарню також і без усвідомленої згоди, тільки при уяві, що це лікування можливе лише у стаціонарі та встановлення у громадянина тяжкого психічного розладу, якщо створює небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації.

У відповідності до ч. 1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Зібрані в справі докази та їх оцінка вказують на відсутність підстав для госпіталізації та надання стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах звичайного режиму психіатричного стаціонару відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із наданих суду матеріалів не вбачається встановлення у громадянина ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу, який би створював небезпеку для нього чи оточуючих. Не встановлена неспроможність ОСОБА_4 самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

ОСОБА_4 проявив себе адекватною людиною, який розуміє значення своїх дій, адекватно оцінює навколишню дійсність, свій психічний стан. Його поведінка не містить ознак будь-якої небезпеки для себе і оточуючих.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» про госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 341, 342, 294, 258, 259, 263 ЦПК України, ст.ст.4, 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви КУ «Обласна психіатрична лікарня №4» про госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя