АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

06 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року,

встановила:

у грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_4, посилаючись на те, що їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на квартиру.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року позов було задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_4 Зазначала, що рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 30 листопада 2009 року було визнано недійсним свідоцтво про право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_2, яка була дружиною померлого батька, а також договір довічного утримання, укладений 26 квітня 2007 року між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_2, та договір дарування Ѕ частини квартири, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Позивач вказувала, що дані обставини свідчать про те, що на момент смерті ОСОБА_4 був власником АДРЕСА_1, а спадкоємцями першої черги являються вона та дружина покійного ОСОБА_4 - ОСОБА_2

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року позов було задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. В задоволенні вимог до Київської міської ради - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог до Київської міської ради суд першої інстанції виходив з того, що за наявності другого спадкоємця - ОСОБА_2 територіальна громада не є належним відповідачем. У вказані частині рішення суду не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи позов в частині вимог до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_4 та у неї існують перешкоди щодо оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.392, 1216, 1218, 1222, 1261, 1267 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2. Спадкоємцями першої черги після померлого є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 на момент смерті її чоловіка була зареєстрована разом з ним у спірній квартирі, а тому після його смерті фактично прийняла спадщину. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, копія якої міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 28 грудня 2007 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, матеріали спадкової справи містять заяву ОСОБА_2 від 24 жовтня 2008 року про прийняття спадщина, у якій, зокрема, відповідач зазначала про наявність іншого спадкоємця - ОСОБА_1

Крім того, матеріали справи лист П'ятої Київської державної нотаріальної контори, яким ОСОБА_1 було відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на спірну квартиру, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/22061/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1285/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.