Провадження № 2/712/202/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення матеріальної та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що є власником домоволодіння та земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Черкаси, вул.Казбетська, б.33/1. Власником одного із сусідніх будинків, що межує з земельною ділянкою позивача є відповідач.

Вказувала, що починаючи з листопада 2014 року відповідач почав систематичне розповсюдження недостовірної інформації про позивача, що нібито позивач порушує права відповідача як власника сусіднього домоволодіння по вул.Красіна, 33 в м.Черкаси, збудувала паркан, в наслідок чого відбувся зсув ґрунту та часткове руйнування стіни його будинку.

У звязку із чим відповідач почав розповсюджувати недостовірну інформацію серед громадян, що проживають у мікрорайоні, звернувся до Соснівського РВ УМВС в Черкаській області, телефонував на роботу та при зустрічі вимагав відшкодувати йому матеріальні збитки. Згодом звернувся з позовом до Соснівського районного суду м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 матеріальних збитків, проте в подальшому залишив даний позов без розгляду. У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради та розповсюдив про позивача недостовірну інформацію про порушення його прав та інтересів як власника сусідського домоволодіння, оскільки позивачем був побудований гараж без необхідних дозволів, повідомлень про початок будівельних робіт. Перевіркою Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради було встановлено, що інформація відповідача не відповідає дійсності та недостовірна.

У грудні 2015 року відповідач звернувся із листом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області з заявою про перевірку, оскільки ОСОБА_1 порушує права відповідача як власника сусіднього домоволодіння. Перевіркою фахівців було встановлено, що інформація відповідача також не відповідає дійсності. Також відповідач звернувся у липні 2016 року до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції із заявою про вчинення правопорушень, однак за результатами перевірок інформація, що викладена в заявах відповідача не підтвердилася.

Наведені в зверненнях відповідача твердження вважає такими, що не мають правового підґрунтя, принижують честь, гідність та ділову репутацію, оскільки є прямим твердженням про умисне порушення державних норм та стандартів у сфері містобудівної діяльності.

Вказувала, що її права повинні бути захищені шляхом визнання недостовірною інформації, яка поширена про неї відповідачем у вказані державні та перевіряючи органи та спростування недостовірної інформації у спосіб, який вона була поширена. У звязку із розповсюдженням негативної інформації позивачу були завдано моральних страждань, це призвело до погіршення стосунків з оточуючими, колегами по роботі, рідними, близькими, сусідами, знайомими.

Просила, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визнати недостовірною інформацію, яка поширена відповідачем ОСОБА_2 у зверненні до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради про те що ОСОБА_3 порушує права та інтереси відповідача як власника сусіднього домоволодіння, побудувавши капітальний гараж без необхідних дозволів, повідомлень про початок будівельних робіт та з порушенням інших державних будівельних норм.

Визнати недостовірною інформацію, яка поширена відповідачем ОСОБА_2 у своїх листах до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області із заявою про вчинення позивачем правопорушень в сфері державних стандартів і будівельних норм. Визнати недостовірною інформацію, яка поширена відповідачем шляхом повідомлення у заяві до начальника Соснівського РВ УМВС в Черкаській області, що внаслідок будівельних робіт позивача поблизу будинку відповідача пошкоджена стіна його дома.

Зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію на протязі десяти днів з моменту набрання сили судовим рішенням, шляхом письмового повідомлення до: Черкаського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, що інформація, яка була поширена ним у письмових зверненнях по позивача є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію.

Зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом виступу перед громадянами, що проживають у мікрорайоні, де мешкають також позивач та відповідач, зокрема ОСОБА_4, та ОСОБА_5, що поширена ним інформацію є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Зобовязати відповідача поновити стан стіни будинку, що належить відповідачу та виходить до двору позивача по справі, а саме: закласти самовільно встановлене там вікно.

Стягнути матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на влаштування системи відео спостереження в розмірі 11058, 12 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 144 000 грн., що складає 45 мінімальних заробітних плат, відповідно до висновків експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження (судового юридичного психолога) від 27.10.2016 року №21/16-23 та витрати на проведення вказаної експертизи в розмірі 3574,80 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 13 000 грн. за надання правової допомоги адвокатом.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_6 позов підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_7 позов не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Вказували, що відповідач не має будівельної освіти, а тому побачивши, що під час будівництва гаража сусідкою, що є позивачем в справі, в нього почав просідати будинок та перекосився підвіконник, а тому звернувся спочатку до позивача з метою врегулювати дане питання. В подальшому, оскільки позивач не реагувала на його пропозиції, був вимушений звернутися до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради та Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області з метою встановити причину руйнування будинку, з такою ж самою метою звертався і до правоохоронних органів. Серед сусідів також ніякої неправдивої інформації не розповсюджував, а на їхні питання про руйнування будинку відповідача показав траншею та металевий стовпчик під сараєм, що могло стати причиною просідання. Заперечували проти тверджень позивача, що відповідач розповсюдив недостовірну інформацію, оскільки все, що він написав у зверненнях до перевіряючи та правоохоронних органів це прохання провести перевірку та встановити причини просідання його будинку.

Додаткові доводи та пояснення сторін та свідка зафіксовані технічними засобами фіксації судового процесу.

Суд, вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України.

Вказане право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції є складовою частиною національного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні, у грудні 2014 року в Соснівському РВ в м.Черкаси УМВС була зареєстрована заява ОСОБА_2 , який мешкає по вул.Красіна, 33 в м.Черкаси про те, що його сусід проводив будівельні роботи внаслідок чого відбувся зсув грунту в місці проведення робіт, що призвело до пошкодження його будинку. В ході проведення перевірки відповідач дав пояснення аналогічні вищевказаним. З приводу перевірки було зроблений запит до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування м.Черкаси про перевірку вказаного факту. Перевірку було завершено. Ознаки адміністративних або кримінальних правопорушень відсутні.

Крім того, ОСОБА_6 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів від 30.12.2015 року та від 22.08.2016 року, які проведені інспекторами будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області щодо обєкта будівництва по вул.Красіна, 33/1 в м.Черкаси на підставі направлень та звернення ОСОБА_2 від 10.12.2015 року, порушень будівельних норм та відхилень від будівельного паспорту не виявлено.

Також, листом від 09.06.2015 року №2906-2 Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради на звернення відповідача від 26.05.2015 року щодо будівництва капітального гаража сусідом повідомлено про відсутність порушень. Вказано, що гараж побудований на підставі відповідного будівельного паспорту та повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке зареєстроване в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідачу запропоновано за необхідністю звертатися до управління ДАБІ у Черкаській області для здійснення перевірки на відповідність будівельним нормам.

З наданих відповідачем пояснень вбачається, що він звернувся до державних перевіряючих та правоохоронних органів внаслідок ігнорування позивачем його звернень щодо можливості врегулювання ситуації і в заявах до державних установ вказував на обставини, які спонукали його до звернення та потребували перевірки.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь, у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» - громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст.1, 47-1 Закону України "Про інформацію" під інформацією розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною 2 ст. 47-1 вказаного Закону передбачено, що оціночними судженнями, за винятом образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

При розгляді цивільних справ зазначеної категорії суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність певних обставин, а саме: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Із роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003(справа про поширення відомостей). В якому, зокрема, зазначено, що згідно з частиною п'ятою статті 55 Конституції України"кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань".

У цьому зв'язку суд зважає на те, що перед судом не доведено факту того, що інформація, яка була викладена в заявах, де відповідач вказував на необхідність перевірки дотримання норм сусідом при будівництві гаражу є недостовірною, оскільки станом на день подання таких заяв до відповідних державних перевіряючих та правоохоронних органів, вона носила для відповідача ОСОБА_2 характер неперевіреної, що і обумовило його звернення до вказаних органів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що звернення відповідача до державних перевіряючих органів в галузі будівельного контролю та правоохоронних органів не може розцінюватись, як поширення неправдивої інформації стосовно позивача, а є лише одним з можливих способів реалізації визначеного законом права особи на звернення.

Також, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження і факт навмисного розповсюдження відповідачем недостовірної інформації серед жителів мікрорайону, в якому мешкають позивач та відповідач.

Враховуючи, що доказів які б свідчили про поширення відповідачами недостовірних відомостей серед інших осіб не встановлено, позивач не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому суд вважає, що не має достатніх підстав для задоволення позову.

Також суд не знаходит правових підстав для стягнення матеріальної шкоди, яка повязана з облаштуванням позивачем системи відео спостереження.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога про зобовязання відповідача закласти встановлене вікно у його будинку, оскільки в цій частині позовних вимог позивачем невірно обраний спосіб захисту права у даній категорії справ.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд дійшов наступних міркувань.

Ця позовна вимога є похідною від вимог про захист честі, гідності, та ділової репутації.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до правил, встановлених ст. ст.16, 23 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоди полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначила, що неправомірними діями відповідача принижена її честь та гідність, а також заподіяно моральну шкоду, яка виявилася в моральних стражданнях та переживаннях, це призвело до погіршення стосунків з оточуючими, колегами по роботі, рідними, близькими, сусідами, знайомими.

Моральна шкода позивачем визначена в розмірі 144 000 грн., що складає 45 мінімальних заробітних плат, відповідно до висновків експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження (судового юридичного психолога) від 27.10.2016 року №21/16-23.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази у відповідності дост. 60 ЦПК.

Судом не встановлено фактів поширення недостовірної інформації проти позивача, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

У звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимог статті 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.11,15,16,22,23,277,297,299 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст.3,6,8,10,11,57-60,84,88,209,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян