Справа № 286/3467/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_5, 2. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про стягнення шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди в сумі 19780 грн., моральної шкоди в сумі 5000 грн., мотивуючи тим, що 28.05.2016 року сталась ДТП за участю сторін у справі, у вчиненні якої відповідач визнав свою винуватість, що встановлено ухвалою суду про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у звязку із примирення з потерпілим ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України; внаслідок ДТП було ушкоджено автомобіль марки «Opel Kadett», д.н. АМ 1268 AO, яким керував позивач за довіреністю ОСОБА_7, а тому вважає, що йому заподіяно матеріальну шкоду в сумі 19780 грн., яка складається із вартості ремонту та придбання запчастин до автомобіля відповідно до рахунку № 19 від 08.08.2016 року, виписаного позивачу ФОП ОСОБА_8, а також моральну шкоду, яка полягає у стражданнях та переживаннях, яких позивач зазнав у зв'язку з втратою роботи підприємця, оскільки надавав транспортні послуги населенню, та у душевних стражданнях, яких він зазнав із у зв'язку із пошкодженням автомобіля, і яку він оцінює в 5000 грн.; відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Треті особи в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили.

В судовому засіданні позивач, його представник вимоги та доводи позовної заяви підтримали, просили її задоволити, з мотивів у ній наведених.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог, мотивуючи зокрема тим, що ДТП сталася за участі двох джерел підвищеної небезпеки під керуванням сторін та з вини обох сторін; внаслідок ДТП зазнали механічних пошкоджень обидва транспортні засоби належний позивачу автомобіль та належний відповідачу мотоцикл; однак, позивач шляхом проведення судової автотоварознавчої експертизи не довів розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди в сумі позову та вартості відновлювального ремонту автомобіля, ушкодженого внаслідок ДТП, оскільки клопотання про призначення судом такої експертизи позивач не бажав заявляти та не заявляв; рахунок № 19 від 08.08.2016 року, виписаний ФОП ОСОБА_8, на який покликається позивач в обгрунтування розміру заподіяної шкоди, не може бути покладений в основу рішення, оскільки ФОП ОСОБА_8 не є експертом автотоварознавцем, а у рамках кримінального провадження з приводу ДТП проводились лише автотехнічні експертизи на предмет наявності ушкоджень транспортних засобів та способів і причин їх виникнення; крім того, названий рахунок № 19 у переліку товарів містить ті запчастини автомобіля, які згідно з висновками експерта у кримінальному провадженні ушкоджені не були, що свідчить про бажання позивача збагатись за рахунок відповідача; факт заподіяння позивачу відповідачем моральної шкоди та її розмір також недоведений.

Заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, зокрема оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000388, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, а також шкода, завдана майну фізичної, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною 1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2016 року на 44 км автодороги «Виступовичі-Житомир» в с.Дубовий гай Овруцького району Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів під керуванням сторін, а саме мотоцикл марки «Kawasaki» без реєстраційного номера під керуванням відповідача ОСОБА_3 здійснив наїзд на автомобіль марки «Opel Kadett», 1987 року випуску, д.н. АМ 1268 AO, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АМС 020825 належить на праві власності третій особі ОСОБА_7, і яким під час ДТП керував позивач ОСОБА_1. Як вбачається з ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 07.11.2016 року у справі № 286/2815/16-к, якою звільнено обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у звязку із примирення з потерпілим ОСОБА_6 (пасажир мотоцикла) та закрито кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні вказаної ДТП.

Позивач стверджує, що внаслідок ДТП з вини відповідача автомобіль марки «Opel Kadett», 1987 року випуску, д.н. АМ 1268 AO, яким він законно володіє на підставі добровільно переданого йому власником свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та нотаріально посвідченої довіреності від 11.09.2015 року, зазнав механічних ушкоджень. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач покликається на те, що згідно з рахунком № 19 від 08.08.2016 року, виписаним йому ФОП ОСОБА_8, вартість ремонту та запчастин до ушкодженого автомобіля складає 19780 грн., а відтак, вказана сума є розміром матеріальної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на його користь. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн.

Як розяснено у пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Ухвалою суду від 02.02.2017 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено власника автомобіля марки «Opel Kadett», 1987 року випуску, д.н. АМ 1268 AO, ОСОБА_7, який проти задоволення позову не заперечив.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оглядом в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000388 відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, судом встановлено, що кримінальне провадження відкрито за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху відповідачем, який керував мотоциклом, що спричинило заподіяння потерпілому пасажиру мотоцикла ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. У межах кримінального провадження судовими експертами Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за постановами слідчого проводились дві експертизи технічного стану транспортних засобів мотоцикла марки «Kawasaki» без реєстраційного номера та автомобіля марки «Opel Kadett», 1987 року випуску, д.н. АМ 1268 AO, про що свідчать висновки експерта від 23.06.2016 року № 3/549, № 3/550; транспортно-трасологічна експертиза, про що свідчить висновок експерта від 14.07.2016 року № 3/551; експертиза обставин і механізмів дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить висновок експерта від 23.09.2016 року № 3/825. Автотоварознавча експертиза в рамках кримінального провадження № 0000388 автомобіля марки «Opel Kadett», 1987 року випуску, д.н. АМ 1268 AO, не проводилась.

Зокрема із висновку експерта від 14.07.2019 року № 3/551 у кримінальному провадженні вбачається, що автомобілю позивача та мотоциклу відповідача внаслідок ДТП дійсно були заподіяні механічні пошкодження, зокрема первинний контакт транспортних засобів відбувся між задньою правою частиною автомобіля та передньою лівою частиною мотоцикла, в момент зіткнення поздовжні вісі транспортних засобів знаходились під кутом 12 +/- 5 градусів при загальному розташуванні ТЗ в попутному напрямку.

У дослідницькій частині висновку експерта від 23.06.2016 року № 3/550 у кримінальному провадженні зазначено: «при візуальному огляді ходової частини автомобіля НОМЕР_1, встановлено, що автомобіль обладнано приводом на передні колеса, з механічною коробкою передач, механічних пошкоджень і деформацій деталей задньої і передньої підвіски коліс не виявлено; усі деталі й механізми знаходяться на своїх передбачених конструкцією місцях; підвіска коліс візуально видимих перекосів немає; амортизатори, пружини у працездатному стані, вузли кріплень в місцях зєднання надійно затягнуті». При цьому наданий позивачем в обгрунтування розміру заподіяної йому внаслідок ДТП матеріальної шкоди рахунок № 19 від 08.08.2016 року на загальну суму 19780 грн., виписаний ФОП ОСОБА_8, у переліку найменувань товару, робіт і послуг з вказуванням їх ціни та суми, містить: балка задня, заміна балки, амортизатор задній 2 шт. та заміна амортизатора 2 штуки., які пошкоджені не були.

Суд вважає, що наданий позивачем рахунок № 19 від 08.08.2016 року на загальну суму 19780 грн., виписаний позивачу ФОП ОСОБА_8 не є достатнім належним доказом підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля, ушкодженого внаслідок ДТП за участю відповідача, а відтак, і розміру заподіяної внаслідок ДТП шкоди, оскільки позивачем у встановленому ЦПК порядку не доведено, що перелічені у цьому рахунку автомобільні запчастини та види ремонтних робіт є такими, що відповідно потребують заміни та проведення у звязку із пошкодженням автомобіля в ДТП за участю відповідача і відображають реальну вартість робіт по відновлювальному ремонту автомобіля марки «Opel Kadett», 1987 року випуску, д.н. АМ 1268 AO, після ДТП за участю відповідача. ФОП ОСОБА_8 не є судовим експертом. Автотоварознавча експертиза у судовій справі не проводилася. Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи сторонами не заявлялось, хоча відповідно до вимог ЦПК України судом було розяснено сторонам їх процесуальні права і обовязки та наслідки не вчинення певних дій. При цьому доводи представника позивача про те, що такими доказами, крім рахунку, є також наявні у матеріалах кримінального провадження протокол огляду місця події та висновки експертів, з яких вбачається, які саме ушкодження були заподіяні належному позивачу автомобілю, судом відхиляються, оскільки з них не вбачається вартість таких ушкоджень і вони не є належними доказами розміру шкоди у її грошовому виразі. Відтак, незалежно від неправомірності дій та вини відповідача у скоєнні ДТП, наявності безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та завданою позивачу шкодою, позивачем не доведено розміру заподіяної шкоди, а тому в задоволенні позовної вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 19780 грн. слід відмовити.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд виходив з наступного.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (п.1 ч.2 ст.23 ЦК) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала із у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не передбачено договором або законом.

Позивач стверджує, що внаслідок ДТП з вини відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв'язку з втратою роботи підприємця, оскільки надавав транспортні послуги населенню, та у душевних стражданнях, яких він зазнав із у зв'язку із пошкодженням автомобіля, і яку він оцінює в загалом у 5000 грн.

Як встановлено судом на підставі витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1, дійсно зареєстрований у 2008 році як фізична особа-підприємець за місцем проживання у с.Дубовий гай Овруцького району Житомирської області; його основним і єдиним видом діяльності є за кодом КВЕД 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами. А тому доводи позивача про те, що він зазнав страждань у зв'язку з втратою роботи підприємця, оскільки надавав транспортні послуги населенню, не заслуговують на увагу і судом відхиляються, оскільки позивач, як ФОП, на даний час не вправі займатись таким видом діяльності, як транспортні перевезення, так як протилежного не зафіксовано в ЄДРЮО-ФОП, тим більше, що позивачем не надано суду копій ліцензії на право здійснення транспортних перевезень та ліцензійної картки на автомобіль. Також позивачем не доведено, що внаслідок ДТП він отримав ушкодження здоровя.

Проте, суд вважає, що внаслідок ДТП позивач зазнав душевних страждань через пошкодження майна, яким він законно володіє, що потягло зміну звичайного способу життя, тобто позивачу завдано моральної шкоди, визначеної п.3 ч.2 ст.23 ЦК України. Однак розмір такої шкоди немає точного грошового виміру і може бути лише умовним.

Оскільки між діями відповідача та заподіяною моральною шкодою, яка полягає у душевних стражданнях позивача, яких він зазнав у звязку із пошкодженням майна, є безпосередній причинний звязок і відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, що шкоди завдано не з його вини, позов в частині вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна, підлягає задоволенню в сумі 3000 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Тому керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 196, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_9