АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/689/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів, третя особа: ВДВС Новоградівського міського управління юстиції,

в с т а н о в и л а :

09 листопада 2016 р. ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Тальнівського районного суду від 05 липня 2007 р. з нього на користь ОСОБА_7 (в подальшому ОСОБА_7 змінила прізвище на «Вінничук») стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_9, 14 лютого 2003 р. н., у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час позивач перебуває в шлюбі з ОСОБА_8 та мають двох спільних дітей. Рішенням Новогродівського міського суду від 12 січня 2015 р. з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_7, 08 вересня 2013 р. н. та доньки ОСОБА_10, 01 жовтня 2014 р. н., у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивач посилаючись на те, що розмір всіх аліментних платежів перевищує 50% його доходу, що призводить до скрутного матеріального становища, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 05 липня 2007 р. на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_9, 14 лютого 2003 р., до розміру 1/8 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів, третя особа ВДВС Новоградівського міського управління юстиції, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким його позовні вимоги про зменшення розміру аліментів задовольнити.

При цьому послався на ті ж підстави, що і в позовній заяві.

Крім того, зазначив що загальна сума аліментів, яка з нього стягується складає 58,3%, що становить більше половини його заробітку.

При цьому рахує, що справедливим буде відрахування на всіх утриманців по 1/6 частці від його заробітку, що не суперечило принципам, рівності та необхідності в задоволенні потреб.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення ОСОБА_11 вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судом першої інстанції встановлено, що Новоградівським МВ ДВС відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-359/2007 виданого 05 липня 2007 р. Тальнівським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дочки ОСОБА_12, 14 лютого 2003 р. н. в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19 червня 2007 р. і до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму в місяць на дитину відповідного віку, що підтверджується постановою від 27 вересня 2016 р. ВП №52377057 про відкриття виконавчого провадження. (а. с. 10)

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія I-HO №315824, виданого виконкомом Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, 18 травня 2013 р. позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_13, 08 вересня 2013 р. н. та дочку ОСОБА_14, 01 жовтня 2014 р. н., що стверджується свідоцтвами про народження дітей. (а. с. 11 13)

Крім того, зі змісту долученої до позовної заяви копії виконавчого листа № 239/835/14-ц, виданого 12 січня 2015 р. Новоградівським міським судом Донецької області, вбачається, що у справі № 239/835/14-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд вирішив стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_13, 08 вересня 2013 р. н. та дочки ОСОБА_14, 01 жовтня 2014 р. н. у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2014 р. і до повноліття дітей. (а. с. 20)

Водночас матеріали справи не містять відомостей щодо предявлення даного виконавчого листа до виконання.

Копії відповідних судових рішень, з наведенням мотивів їх прийняття, також у матеріалах справи відсутні.

На ряду з викладеним матеріали справи містять довідку № 30 від 28.10.2016 р. видану АОСМД «Веста» про склад сімї ОСОБА_6 до якої входить його дружина ОСОБА_8 та неповнолітні діти ОСОБА_11 та ОСОБА_10. (а. с. 9)

При цьому сам позивач при зверненні до суду зазначає у позовній заяві про те, що мешкає разом з дружиною та дітьми від другого шлюбу, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет. (а. с. 3 5)

Згідно до довідки № 650110 від 26.10.2016 р. виданої ДП «Селидіввугілля» відокремленим підрозділом Шахта 1 3 «Новоградівська» ОСОБА_6 працює на даному підприємстві та його заробітна плата становить за 2016 р.: квітень 5 170,26 грн., травень 5 236,80 грн., червень 5 588,80 грн., липень 5 185,20 грн., серпень 4 965,03 грн., вересень 5 601,61 грн. (а. с. 8)

Дружина позивача, яка є третьою особою ОСОБА_8, на час звернення до суду з даним позовом, є працюючою, що стверджується відповідною довідкою виданою КЛПУ Новогродівською центральною міською лікарнею № 01-13/441 від 25.10.2016 р., зокрема працює фельдшером-лаборантом, розмір нарахованої їй заробітної плати за вересень 2016 р. становить 2 681,35 грн. (а. с. 6)

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання доньки ОСОБА_9 14 лютого 2003 р. н. та посилаючись при цьому на ст.192 СК України, яка передбачає можливість зміни розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоровя як платника так і одержувача, не надав належних та допустимих доказів які б свідчили про зміну та суттєве погіршення його матеріального стану.

Відповідно до ЗУ «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., Сімейного кодексу України зменшення розміру аліментів до 1/8 частини, як зазначено в позовній заяві, лише на доньку ОСОБА_9, 14 лютого 2003 р. н. значно порушить її права та є несправедливим, оскільки неповнолітні ОСОБА_11 08 вересня 2013 р. н. та ОСОБА_10 01 жовтня 2014 р. н. проживають у сімї спільно із позивачем та відповідно перебувають на його утриманні.

Щодо розміру аліментів на одну дитини то він, не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України та, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати для стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 %. Для інших стягнень, крім відбуття покарання у вигляді виправних робіт, граничний розмір стягнень становить 50%. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю (ст.128 КЗпП України).

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що із заробітної плати позивача відраховується 58,3 % від нарахованого заробітку не підтверджено належними доказами, так як зазначалось долучена до позовної заяви довідка підтверджує лише нарахований позивачу розмір заробітної плати, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2016 р. засвідчує примусове виконання лише рішення Тальнівського районного суду щодо стягнення аліментів на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_9.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що в іншій частині судове рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів, третя особа: ВДВС Новоградівського міського управління юстиції залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :