Справа № 487/3698/15-ц
Провадження № 4-с/487/94/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Біцюка А. В., за участю секретаря Попович В. Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Миколаєві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», заінтересовані особи: Вознесенський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на дії державного виконавця, в якій скаржник просив: визнати незаконними дії державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Морозової М. В.; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 30.06.2017 року, що винесена у виконавчому провадженні №51498698; зобовязати державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Морозову М. В. або посадову особу відділу, яка буде його заміщати винести постанову про відновлення виконавчого провадження №51498698; зобовязати державного виконавця Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Морозову М. В. або посадову особу відділу, здійснити всі заходи з примусового виконання рішення з метою виявлення місцезнаходження боржника, встановлення його майнового стану, виявлення джерел його доходів та звернення на них стягнення. Вимоги скарги мотивовані тим, що 30.06.2017 року державним виконавцем Морозовою М. В. винесено постанову про повернення виконавчого документу, а саме виконавчого листа №2/487/73/16, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості в розмірі 282 198,45 грн. Підставою для повернення виконавчого листа державний виконавець вказав неможливість його виконання через відсутність у боржника будь-якого майна, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Скаржник вважає дії державного виконавця незаконними, оскільки ним не було здійснено всіх необхідних дій для виконання судового рішення. На підставі викладеного скаржник звернувся до суду з даною скаргою, яку просив задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник скаржника не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву в якій просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника скаржника, за наявних у справі матеріалів.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Заінтересована особа - державний виконавець Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву, в якій просив розгляд скарги провести за його відсутності, рішення просив прийняти відповідно до діючого законодавства.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності незявившихся осіб.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2016 року державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження №51498698 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/487/73/16 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28 січня 2016 року.

30.06.2017 року державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 винесено постанову про повернення без виконання виконавчого листа №2/487/73/16, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 28 січня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості в сумі 282 198,45 грн.

Підставою для повернення виконавчого листа державним виконавцем було вказано те, що за місцем проживання боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, відповідно до акту державного виконавця. Згідно відповіді ВДАІ з ОАТ м. Вознесенська та району за боржником транспортні засоби не зареєстровані, УПФУ м. Вознесенська та Вознесенського району внесків не отримує. Державна податкова служба України зареєстровані вклади та цінні папери відсутні. Боржник доходів немає, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто.

У своїх вимогах представник Банку посилається на те, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа стягувачеві є незаконними, оскільки ним не було здійснено всіх передбачених діючим законодавством дій, направлених на виконання судового рішення, а тому підстав для повернення виконавчого листа не було.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Головним державним виконавцем, всупереч вимогам вказаного Закону, вжито не всіх заходів для фактичного виконання рішення суду.

Так, відповідно до Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника; у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; звернутись до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням; здійснювати інші повноваження передбачені Законом.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Однак, будь-яких документів на підтвердження проведення державним виконавцем всіх необхідних виконавчих дій на виконання рішення суду відділом державної виконавчої служби чи державним виконавцем надано не було, в зв'язку з чим суд вважає повернення виконавчого документу передчасним, а дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2017 року неправомірними.

З наведеного вище можна зробити переконливий висновок про те, що державним виконавцем усупереч нормам відповідного закону та можливого наявного у боржника майна, було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Крім того, суд не приймає до уваги Акт державного виконавця від 20.06.2017 року, згідно якого у боржника відсутнє майно, що підлягає стягненню, оскільки у вказаному акті відсутні дані про понятих та їх підпис.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця та його постанова не відповідають вимогам закону, а тому скарга є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», заінтересовані особи: Вознесенський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1, на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській областіМорозової М. В. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві - неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2017 року у виконавчому провадженні №51498698.

Зобовязати державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відновити виконавче провадження ВП №51498698.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: А. В. БІЦЮК