Справа № 461/7687/16 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/1861/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф..

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 12 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО», про захист гідності, честі та ділової репутації,-

в с т а н о в и л а:

25 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «ВіЕс Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО»про визнання такою, що є недостовірною та принижує його честь, гідність і ділову репутацію інформацію, яка поширена ПАТ «ВіЕс Банк» 17 листопада 2016 року у друкованому періодичному виданні - тижневику за 17-23 листопада 2016 року щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», в інтернет- виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО»в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», а саме: «ВіЕс Банк» звернувся до ОСОБА_4 - віддайте кредит»; «в сумі основного боргу за тілом кредиту, що становить 1 млн. 900 тис. доларів США»; «ОСОБА_5 не має наміру набути у власність будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), а ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИВА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки»; «Поширювана окремими особами інформація про небажання банку отримати погашення приватного підприємства «ШИВА» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/або його керівників наміру «нажитися» на перепродажу будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), є надуманою та не відповідає справжнім цілям і намірам банку»; «Приватне підприємство «ШИВА» не сплачує банку кредит з березня 2015 року до сьогодні, хоча протягом зазначеного часу підприємство отримує доходи від здачі будівлі в оренду»; про зобовязання ПАТ «ВіЕс Банк» за власні кошти опублікувати у друкованому періодичному виданні - тижневику щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», а також розмістити в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua вступну та резолютивну частини рішення суду не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили; зобовязання ПАТ «Ві ОСОБА_5» за власні кошти опублікувати у друкованому періодичному виданні - тижневику щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», а також розмістити в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ» та розмістити на сайті http://www.vsbank.ua відкриті публічні вибачення ПАТ «ВіЕс Банк», адресовані ОСОБА_4 з приводу розповсюдження 17 листопада 2016 року недостовірної та такої, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформації, не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили; про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО» за власний кошт надати ОСОБА_4 право на відповідь та спростування недостовірної інформації шляхом її оприлюднення у інтернет-виданні «ГАЛІНФО» не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили; про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО» за власний кошт оприлюднити в інтернет-виданні «ГАЛІНФО» вступну та резолютивну частини рішення суду не пізніше одного календарною місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що опублікована відповідачами наведена інформація є недостовірною та такою, що принижує його (позивача) честь, гідність та ділову репутацію. Стверджує, що він не є кінцевим бенефіціарним власником ПП «ШИВА», відтак не володіє реальним механізмом впливу на діяльність цього підприємства, оскільки йому належить лише опосередкована участь у діяльності підприємства. Він особисто не здійснює жодного впливу на діяльність такого, не є субєктом жодних договірних відносин, які виникли між ПАТ «ВіЕс Банк», ПП «ШИВА» та іншими особами. Зазначає, що оприлюднена відповідачами сума заборгованості ПП «ШИВА» є недостовірною, оскільки заборгованість за тілом кредиту складає 1 686 345,85 доларів США, а не 1 900 000 доларів США. Зазначив, що 10 серпня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в інтересах банку знято арешт з будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вулиці Зубрівській, 38 у м.Львові. У свою чергу державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_7 на підставі заяви ПАТ «ВіЕс Банк» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23542612, яким у незаконний спосіб зареєстровано за ПАТ «ВіЕс Банк» право власності на вищезазначену будівлю. Останній також у свою чергу оскаржує в усіх можливих судових інстанціях судові рішення щодо банкрутства ПП «ШИВА». Позивач зазначає, що основний орендар вищевказаного приміщення фактично припинив свою діяльність та у звязку з цим припинив сплачувати ПП «ШИВА» орендну плату, сплачує лише комунальні послуги. Вважає, що така недостовірна інформація порушує його особисті немайнові права, ганьбить його честь, гідність та завдає шкоди його діловій репутації. Також вважає, що дана інформація не є оціночним судженням, а тому підлягає спростуванню. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від12 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення оскаржив позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи. Просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що відповідачами у друкованому періодичному виданні та в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua розміщено недостовірну та таку, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, яка підлягає спростуванню із зобовязанням відповідачів вчинити дії, направлені на усунення порушень його прав та законних інтересів.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на її доводи, просить таку задовольнити.

Представники відповідачів, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просять апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 17 листопада 2016 року у друкованому виданні - тижневику за 17-23 листопада 2016 року щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», а також інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua ПАТ «ВіЕс Банк» за підписом «Правління ПАТ «ВіЕс Банк» розміщено публікацію «на правах реклами» під назвою «Відкрите звернення ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_4 - кінцевого бенефіціарного власника приватного підприємства «ШИВА».

У своїй публікації ПАТ «ВіЕс Банк» зазначив наступну інформацію:

1) «в сумі основного боргу за тілом кредиту, що становить 1 млн. 900 тис. доларів США»;

2) «ОСОБА_5 не має наміру набути у власність будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській. 38 (м.Львів), а ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИВА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки»;

3) «Поширювана окремими особами інформація про небажання банку отримати погашення приватного підприємства «ШИВА» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/ або його керівників наміру «нажитися» на перепродажу будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), є надуманою та не відповідає справжнім цілям і намірам банку»;

4) «Приватне підприємство «ШИВА» не сплачує банку кредит з березня 2015 року до сьогодні, хоча протягом зазначеного часу підприємство отримує доходи від здачі будівлі в оренду».

Аналогічна інформація розміщена Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО» в інтернет-виданні «ГАЛІНФО».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав позовні вимоги необґрунтованими та виходив з того, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що позивач є кінцевим бенефіціарним власником ПП «ШИВА», протилежне позивачем не доведено. Розмір заборгованості ПП «ШИВА» перед банком визначено у рішенні Господарського суду Львівської області, яке набрало законної сили. Публічне звернення до позивача, яке було опубліковане 27 листопада 2016 року, стосується теперішніх відносин ПАТ «ВіЕс Банк» з ПП «ШИВА» та жодним чином не має відношенн до факту звернення стягнення на будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу на вулиці Зубрівській,38 у м. Львові в липні 2015 року, про яке зазначає ОСОБА_4 в своєму позові. Звернення стягнення на будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу, що здійснене банком раніше, та зумовлене систематичним й умисним невиконанням ПП «ШИВА» своїх зобовязань за кредитним договором, було спрямоване на захист прав та охоронюваних законом інтересів банку. Дана будівля продовжує перебувати в іпотеці ПАТ «ВіЕс Банк» та на даний час власником будівлі залишається ПП «ШИВА», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 січня 2016 року. Судом встановлено, що на розгляді Господарського суду Львівської області в межах справи про банкрутство перебуває заява ПАТ «Ві ОСОБА_5» до ПП «Шива» про звернення стягнення на предмет іпотеки - будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу на вулиці Зубрівській,38 у м. Львові, банк як і зазначено в публікації, готовий відкликати свою заяву й звільнити майно з-під обтяження у випадку повного виконання підприємством зобовязань за кредитним договором. Твердження про отримання підприємством доходів від оренди переданого в іпотеку майна підтверджені рішенням господарського суду. Суд першої інстанції зазначив, що опублікована інформація не стосується позивача та не порушує його права.

Є встановленим, що 27 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ПП «ШИВА» укладено кредитний договір. Предметом цього договору були кошти в сумі 2 630 000 доларів США. Для забезпечення виконання кредитних зобовязань відповідно до іпотечного договору від 31 жовтня 2013 року ПП «ШИВА» передало в іпотеку банку нерухоме майно, вартість якого приблизно вдвічі перевищує суму кредиту. Цю обставину не заперечують представники сторін. У звязку із неналежним виконанням умов договору позичальником, утворилася заборгованість. Рішенням Господарського суду Львівської області від 24 березня 2016 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ПП «ШИВА» на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 1 916 498,39 доларів США, 148 293,40 грн. пені та судові витрати.

Засновниками ПП «ШИВА» із статутним капіталом 3 800 000 грн. є ОСОБА_8 (розмір внеску до статуного фонду 1 900 000 грн.), ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптіма - Капітал» (розмір внеску до статуного фонду 1 900 000 грн.), у якому ОСОБА_4 належить 9,9% активів.

Із наданого витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб… вбачається, що кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) підприємства «ШИВА» є ОСОБА_8 і ОСОБА_4 Однак 31 грудня 2015 року до реєстраційних документів внесено судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи. 30 червня 2016 року внесено судове рішення про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Відповідно до наказу № 10/вк від 17 серпня 2016 року, підписаного головою комісії з припинення ОСОБА_9, внесено відомості про органи управління юридичної особи та вказано керівником ОСОБА_10

До правовідносин, які виникли між сторонами, належить застосувати положення Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», Закону України «Про інформацію», Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»; а також, враховуючи положення статті 9 Конституції України, при вирішенні спору по даній справі необхідно враховувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини, розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 статті 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб.

Діючим цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи.

У відповідності до статей 297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутисьядо суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду про захист такої.

Статтею 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з п. 15 вказаної вище Постанови юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Статтею 32 Конституції України передбачений судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Законом України «Про інформаційні агентства» визначено правові засади функціонування інформаційних агентств в Україні.

Стаття 2 Закону України «Про інформацію» визначає основні принципи інформаційних відносин, зокрема - гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Частиною 2 статті 29 цього Закону передбачено, що предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обовязків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» під друкованими засобами масової інформації (пресою) в Україні розуміються періодичні і такі, що продовжуються, видання, що виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів (випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію. Цим Законом передбачено, що публікації підлягає обєктивна і достовірна інформація. Належним відповідачем є особа, яка є джерелом інформації.

Колегія суддів вважає доведеним факт поширення інформації відносно позивача ПАТ «ВіЕс Банк» у друкованому періодичному виданні - тижневику за 17-23 листопада 2016 року щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua; та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_11 «ГАЛ-ІНФО» 17 листопада 2016 року в інтернет-виданні «ГАЛІНФО».

Звернення у поширеній наведеній вище інформації адресовано позивачеві, з вказівкою його прізвища, імені, по-батькові, що дає змогу ідентифікувати його особу. Відтак, ця інформація стосується позивача.

Стаття 1 Закону України «Про інформацію» визначає поняття інформації, як документованих або публічно оголошених відомостей про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та довкіллі. Відтак, інформація - це відомості про конкретні факти.

Згідно зі ст. 30 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

На такому поділі інформації неодноразово наполягав у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини. Так, зокрема, у рішенні у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12 липня 2001 року зазначено: «Суд розрізняє фактичні повідомлення та оціночні судження. Вимогу щодо доведення істинності оціночного судження неможливо дотримати, така вимога порушує свободу вираження поглядів, яка є основною частиною права, гарантованого ст. 10 Конвенції з прав людини». На відміну від оціночних суджень, факти можуть бути підтвердженими та перевіреними.

Представники відповідачів у судовому засіданні ствердили, що опублікована інформація відповідає відомостям, які містяться у загальнодоступних джерелах та обставини щодо такої встановлені рішенням суду, яке набрало чинності. Відомості у поширеній інформації не є оціночними судженнями.

Діючим цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи.

Негативною належить вважати інформацію, у якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо). Спростування інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Кінцевий бенефіціарний власник (контролер) є фізична особа, яка має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління чи господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб. Вплив здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обовязкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника. Під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури для задоволення вимог кредиторів. Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Забезпечення вимог кредиторів боржника передбачено цим Законом. Представник відповідача «ВіЕс Банк» ствердив, що банк внесено до списку кредиторів ПП «ШИВА».

Відтак, правовідносини, які виникли між банком і ПП «ШИВА» мають перебдачений законом спосіб врегулювання. Звернення до позивача, який не є розпорядником майна ПП «ШИВА», щодо якого порушено процедуру про банкрутство, у формі відкритого листа у засобах масової інформації не є таким способом.

Визнаючи поширену інформацію недосовірною, колегія суддів виходить із визначення цього терміну у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», де зазначено, що недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відтак, враховуючи наведене вище, належить зробити висновок, що поширена відповідачами інформація є недостовірною і підлягає спростуванню.

Визнаючи таку інформацію недостовірною, та приймаючи рішення про необхідність її спростування, колегія суддів враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Українська Прес - група проти України», «Ляшко проти України», «Лінгенс проти Австрії», в яких зазначається щодо необхідності дотримання балансу, між обмеженням права на вільне вираження своїх поглядів та захистом честі, гідності і репутації осіб, щодо яких поширено відомості.

Поширена інформація несумісна з загальними правилами здійснення економічної діяльності в Україні на засадах добросовісності, рівності та конкурентності між субєктами господарювання всіх форм власності, і правом на захист ділової репутації. Хоч відповідачам була відома інформація про те, що банк внесений до списку кредиторів ПП «ШИВА», щодо якого порушена процедура про банкрутство і призначена особа - розпорядник майна, була опублікована інформація, адресована позивачеві, який такою особою не був.

Поширена інформація є втручанням в приватне життя фізичної особи, оскільки позивач не є публічною особою.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо того, чи порушує особисті немайнові права, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право поширена інформація, бере до уваги, що приниженням честі, гідності та ділової репутації особи є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати її діяльності, у звязку з чим знижується вартість її нематеріальних активів. Відтак, зазначені дії порушують права особи.

Колегія суддів прийшла до висновку про підставність позовних вимог, оскільки поширена інформація не відповідає дійсності, така є негативною, недостовірною і порушує особисті немайнові права позивача, які підлягають судовому захисту з наданням можливості реалізувати право на відповідь та спростувати зазначену інформацію.

Зурахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду, яке ухвалене з порушенням норм матеріального права, не можна визнати законним та обґрунтованим. Відтак, це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 12 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати такою, що є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4 інформацію, яка поширена Публічним акціонерним товариством «Ві ОСОБА_5» 17 листопада 2016 року у друкованому періодичному виданні - тижневику за 17-23 листопада 2016 року щоденної газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», в інтернет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ», на сайті http://www.vsbank.ua; та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГЕНЦІЯ ІНФОРМАЦІЇ ОСОБА_11 «ГАЛ-ІНФО» 17 листопада 2016 року в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», а саме:

- «ВіЕс Банк» звернувся до ОСОБА_4 - віддайте кредит»;

- «в сумі основного боргу за тілом кредиту, що становить 1 млн. 900 тис. доларів США»;

- «ОСОБА_5 не має наміру набути у власність будівлю фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), а ініційовані банком судові спори з приводу врегулювання заборгованості приватного підприємства «ШИВА» за кредитом спрямовані виключно на недопущення безконтрольного продажу предмета іпотеки, що спричинило б банку збитки»;

- «Поширювана окремими особами інформація про небажання банку отримати погашення приватного підприємства «Шива» за кредитом грошовими коштами та про наявність у банку та/або його керівників наміру «нажитися» на перепродажу будівлі фізкультурно-оздоровчого комплексу з вбудованим підприємством торгівлі на вул.Зубрівській, 38 (м.Львів), є надуманою та не відповідає справжнім цілям і намірам банку»;

- «Приватне підприємство «Шива» не сплачує банку кредит з березня 2015 року до сьогодні, хоча протягом зазначеного часу підприємство отримує доходи від здачі будівлі в оренду».

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Ві ОСОБА_5» за власні кошти опублікувати у друкованому періодичному виданні тижневику щоденнї газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», а також розмістити в інренет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ» та на сайті http://www.vsbank.ua вступну та резолютивну частину рішення суду в даній справі не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Ві ОСОБА_5» за власні кошти опублікувати у друкованому періодичному виданні - тижневику щоденнї газети «ВИСОКИЙ ЗАМОК», а також розмістити в інренет-виданнях «ГАЛІНФО», «ЛЬВІВСЬКИЙ ПОРТАЛ», «ЗАХІД-НЕТ» та на сайті http://www.vsbank.ua публічні вибачення ПАТ «Ві ОСОБА_5», адресовані ОСОБА_4, з приводу розповсюдження 17 листопада 2016 року недостовірної та такої, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформації не підніше одного календарного місяця з на набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО» за власний кошт надати ОСОБА_4 право на відповідь та спростування недостовірної інформації шляхом її оприлюднення в інтернет-виданні «ГАЛІНФО» не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням у даній справі законної сили.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція інформації та аналітики «ГАЛ-ІНФО» за власний кошт оприлюднити в інтернет-виданні «ГАЛІНФО», вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі не пізніше одного календарного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді