Провадження № 4-с/234/47/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.,

за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця начальника Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.07.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.383 ЦПК України на дії державного виконавця начальника Семенівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.07.2017 року.

За вказаною скаргою ПАТ «Родовід Банк» зазначив, що рішенням Гірницького районного суду м.Макіївки Донецької області від 13.06.2013 року по цивільній справі №2/267/424/13 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» кредитну заборгованість в загальній сумі 146856,06 доларів США, а також з кожного з боржників судові витрати по 1609,50 грн. на користь банка. Вказане рішення набрало законної сили та видані виконавчі листи, зокрема щодо боржника ОСОБА_3, стягувач ПАТ «Родовід Банк» направив до примусового виконання до Семенівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області. 10.08.2017 року виконавчі листи були повернуті стягувачу з постановами начальника ВДВС ОСОБА_1 від 30.07.2017 року без виконання з посиланням на те, що за місцем проживання боржника ОСОБА_3 за адресою: Семенівський район, с.Демянівка, вул.Щорса, 7 у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення та боржник не працює. Стягувач ПАТ «Родовід Банк» вважає, що такі дії та постанови державного виконавця є неправомірними, оскільки останнім не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для примусового виконання судового рішення, у звязку з чим просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця начальника Семенівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.07.2017 року, винесені в рамках виконавчого провадження №51593850 та №51593920, та скасувати дані постанови.

Представник заявника ПАТ «Родовід Банк» ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Начальник Семенівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 у Донецькій області у судове засідання вдруге не зявився, письмових заперечень не надав.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, заяви чи заперечень не надала.

Дослідивши доводи скарги, надані докази, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст.385 ЦПК України передбачає, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що Гірницьким районним судом м.Макіївки Донецької області на підставі рішення від 13.06.2013 року по цивільній справі №2/267/424/13 видані два виконавчих листа про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» кредитної заборгованості в загальній сумі 146856,06 доларів США та про стягнення з ОСОБА_3 на користь банка судових витрат в сумі 1609,50 грн. (а.с.8-11).

Вказані виконавчі листи були направлені стягувачем ПАТ «Родовід Банк» до примусового виконання до Семенівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, звідки 10.08.2017 року повернуті з постановами від 30.07.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с.12-15).

Як вбачається з оскаржуваних постанов, виконавчі листи були повернуті відповідно до ст.37 ч.1 п.2 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з огляду на те, що за місцем проживання боржника ОСОБА_3 за адресою: Семенівський район, с.Демянівка, вул.Щорса, 7 у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення та боржник не працює. (а.с.13, 15).

Вирішуючи дану скаргу по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне:

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Згідно ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно вказаної норми Закону виконавець зобовязаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Таким чим, державний виконавець наділений широкими повноваженнями в рамках виконавчого провадження та повинен використовувати їх в повному обсязі задля ефективного та належного виконання судового рішення.

Державним виконавцем начальником Семенівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів того, що ним були в повному обсязі вчинені виконавчі дії, в результаті яких виникли обґрунтовані підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Самі ж оскаржувані постанови в своїй мотивувальній частині не містять відомостей про вжиті державним виконавцем виконавчі дії, їх результати та оцінку, лише констатацію, що майна та заробітку у боржника ОСОБА_3 немає.

На підставі наведеного суд вважає, що постанови від 30.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ ОСОБА_5» винесені державним виконавцем необґрунтовано, у звязку з чим підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.386-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця начальника Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.07.2017 року, задовольнити.

Визнати дії державного виконавця начальника Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.07.2017 року, неправомірними.

Скасувати постанови державного виконавця начальника Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 щодо винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.07.2017 року, винесену в рамках виконавчого провадження №51593920 та №51593850.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6