Провадження № 2/537/98/2017
Справа № 537/5192/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Хіневича В. І., при секретарі Головньовій Л. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 14.04.2012 року в сумі 53840,30 грн. та судові витрати в сумі 1378 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.04.2012 року, відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кредитні кошти. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 21.08.2016 року має заборгованість 53840,30 грн, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 24071,80 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 7408,04 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 18370,45 грн.; нарахування пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 950,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. штраф (фіксована частина); - 2540.01 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові.

Відповідач та його представник за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали, в задоволенні позову просять відмовити, пояснивши, що дійсно 14.04.2012 року відповідачем було отримано розрахункову картку «Універсальна» з кредитним лімітом 0 грн. За період користування карткою з 14.04.2012 року до 10.09.2015 року відповідач не змінював кредитного ліміту та кредитними коштами не користувався. В листопаді 2015 року відповідач довідався, що 10.09.2015 року з його розрахункової картки здійснено незаконні операції,а саме: без його згоди було збільшено кредитний ліміт до 25000 грн. та за кредитні кошти безпідставно здійснено платежі на адресу: www/ PORTMONE.COME.UA.TELEKO.KYIV у сумі 25000 грн. переказами 10.09.2015 року 18:25:53 у розмірі 7900 грн., 18:26:27 у розмірі 7900 грн., 18:26:57 у розмірі 7900 грн., 18:28:28 у розмірі 1300 грн. Після цього відповідач звернувся до установи Банку та до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Кременчуцьким ВП ГУНП в Полтавській області внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_2 за № 0003950. На неодноразові звернення до установи Банку, на адресу відповідача надходили листи про те, що спеціалісти Банку шукають необхідну інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірки даних, але ніякої конкретної інформації щодо здійснення операцій з карткою Банком так і не було надано.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне.

Між ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - ОСОБА_1) та відповідачем 14.04.2012 року було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого ОСОБА_1 надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених в договорі.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідачем 14.04.2012 року була отримана розрахункова картка «Універсальна» № 929470 з кредитним лімітом 0 грн. та до 10.09.2015 року кредитний ліміт по карті не збільшувався.

10.09.2015 року о 18 годині 19 хвилин по вище вказаній картці було збільшено кредитний ліміт з 0 грн. до 25000 грн., що підтверджується виписками з даного рахунку наданими представником банку, при цьому в судовому засіданні не доведено, що збільшення кредитного ліміту відбулося за заявою чи за згодою відповідача ОСОБА_2

10.09.2015 року в період часу з 18:25 години до 18:28 години з вище вказаної кредитної картки відповідача було здійснено чотири платежі через електрону систему «PORTMONE» - покупку товару на загальну суму 25000 грн. Авторизація платежів проведена Банком у той же день, проте кошти перераховані одержувачу лише наступного дня 11.09.2015 року що підтверджується виписками по рахунку відповідача.

При цьому, в судовому засіданні представником позивача не надано належних та допустимих доказів того, що по вище вказаним операція Банком надсилались SMS-повідомлення відповідачу на номери вказані в анкету-заяві.

Також, судом встановлено, що Кременчуцьким ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0003950, відомості про яке внесено до ЄРДР 06.11.2015 року за заявою ОСОБА_3 за фактом того, що в період часу з 01 по 06 листопада 2015 року за його Банківського рахунку в Пат КБ «приватБанк» було викрадено гроші в сумі 26 529 гривень 42 копійок, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України.

23.09.2015 року, 17.12.2015 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» направлялись заяви відповідно до яких, останній повідомляє Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» про проведення розслідування за фактом зняття з його кредитної картки грошових коштів в сумі 25000 грн. невстановленою особою та просив не нараховувати проценти та пеню на залишок заборгованості.

14.03.2016 року на адресу відповідача ОСОБА_2 направлено лист ПАТ КБ «ПриватБанку» за вих. № НОМЕР_1, відповідно до якого, було зазначено, що відповідачем ОСОБА_2 було порушено зобовязання заборгованість за користування кредитом станом на 14.03.2016 року становить 34 323,37 грн. та пропонують йому виконати зобовязання перед Банком.

Також, станом на 21.08.2016 року Банком за вище вказаною кредитною угодо була нарахована заборгованість в сумі 53840,30 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 24071,80 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 7408,04 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 18370,45 грн.; нарахування пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 950,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. штраф (фіксована частина); - 2540.01 грн. штраф (процентна складова).

Як вбачається з додаткових пояснень представника позивача, ОСОБА_2 було здійснено дзвінок на службу підтримки банку 3700 17.09.2015 року о 12:11:37 години з вимогою заблокувати платіжну карту «Універсальна» № 929470, що було зроблено оператором банку.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління НБУ № 223 від 30 квітня 2010 року, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду України №6-71цс15 від 13 травня 2015 року, на яку правомірно послався суд першої інстанції, сформульований правовий висновок, згідно якого сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За змістом наведеної правої позиції з урахуванням фактичних обставин у справі, переглянутій Верховним Судом України, при розгляді справ такої категорії (щодо несанкціонованого списання коштів з рахунку клієнта) суд має встановити обставини, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження позову, спростування доводів відповідача та встановлених судом обставин, зокрема, щодо того, що відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати операції.

Отже, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив права відповідача.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 заборгованості слід відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.526, 530,536, 572, 589-590, 592, 610-611, 1073 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,213-216, 224-226 ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2017 року