Номер провадження 2/331/1647/2017
14.12.2017 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Світлицької В.М.
за участю секретаря Бабкіної О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.09.2011 року між сторонами було укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 за реєстровим № 4742. Відповідно до зазначеного договору позивачем надано відповідачу позику в розмірі 10 000,00 доларів США, при цьому позика надавалась до 02.09.2013 року. Проте відповідачем так і не було повернуто суми в строк. 16.01.2014 р. ОСОБА_2 повернув частину позики у розмірі 1 000,00 доларів США. 08.06.2017 року сторони дійшли згоди про розстрочення залишку боргу за договором позики у розмірі 9 000,00 доларів США, з умовою повернення боргу відповідачем у розмірі 1 000,00 доларів США щомісячно, починаючи з 10.09.2017 р., шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача в ПАТ КБ «Приватбанк», із зазначенням платежу: «За договором позики № 4742 від 02.09.2011 р.». Проте відповідач умови договору не виконав і утворилась заборгованість за договором. Посилаючись на зазначене просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу розмірі 9000,00 доларів США, 3% річних в сумі 1125,00 доларів США та судовий збір.
В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без його участі та участі представника, за наявних письмових доказів, на задоволенні позовних вимог наполягає. За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв не надав.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 02.09.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 4742.
Відповідно до умов зазначеного договору позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 000,00 доларів США, що на момент укладення договору було еквівалентно 80 000,00 грн. Позика надається строком до 02.09.2013 року (п. 1, 2 Договору).
Відповідно до п. 3 зазначеного договору позики, сторони підтверджують, що ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав грошову суму в розмірі 10 000,00 доларів США.
Відповідно до п. 11 зазначеного договору позики, у разі невиконання однією із сторін своїх зобовязань по цьому договору, інша сторона може звернутися до судових органів з метою виконання умов цього договору.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки. Відповідач неналежним чином виконав свої обовязки, внаслідок чого склалася заборгованість в розмірі 9000,00 доларів США.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 207 ЦК України передбачено, що укладений між сторонами договір як різновид правочину вважається таким, що вчинений у письмовій формі, оскільки його зміст зафіксовано в розписці.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, за яким відповідач взяв на себе обов'язок сплатити позивачу суми, передбачені договорами позики.
Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до з ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 виконав свої зобов'язання за договором позики, передав грошові кошти відповідачу, однак відповідач в обумовлені сторонами строки зобов'язання щодо повернення позичених сум не виконав, на момент подачі позову до суду всі борги відповідача перед позивачем залишаються неповернутими. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про повернення боргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ст. 1049 ЦК України передбачено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань та передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд, виходячи із доведеності факту отримання відповідачем ОСОБА_2 суми коштів у борг від ОСОБА_1, а також із того, що сума боргу не була повернута, приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики від 02.09.2011 року становить 10 125,00 доларів США, яка складається з: основного боргу у розмірі 9000,00 доларів США та 3% річних за період з 03.09.2013 року по 16.01.2014 року в розмірі 1125,00 доларів США.
У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення.
При поданні позовної заяви до суду позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 2733,75 грн., а тому зазначені витрати згідно вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 615, 629, 1046, 1049 ЦК України, ст. ст. 58, 59, 74, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 10 125 доларів США, яка складається з: суми основного боргу у розмірі 9 000,00 долларів США, трьох відсотків річних у розмірі 1 125,00 долларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 733,75 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.М. Світлицька