АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Усика Г.І., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО ДС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА», ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з відповідача матеріальний збиток у розмірі 53 101,31 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., 1127,8 грн. судового збору та витрати на правову допомогу, відповідно до наданого акту виконаних робіт.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 12 грудня 2015 року по вул. Фрунзе в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Рено Логан» д/н НОМЕР_1 під керуванням відповідача та транспортного засобу «Мерседес Бенс», д/н НОМЕР_2, під керуванням позивача, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 23 грудня 2015 року постановою Подільського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно полісу №АІ/8743883 від 08 листопада 2015 року цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія АСКО ДС». Також між відповідачем та Українською акціонерною страховою компанією «АСКА» укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності СТД № 3347703 від 06 листопада 2015 року, відповідно до умов якого страхова сума за кожний страховий випадок складає 150 000,00 грн. Згідно звіту №05Д/12/15 про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Мерседес Бенс», д/н НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту становить 119 542,19 грн., страховими компаніями позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 66 440,88 грн. А тому з відповідача підлягає стягнення суми у розмірі 53 101,31 грн., якої не вистачає для проведення відновлювального ремонту автомобіля марки «Мерседес Бенс», д/н НОМЕР_2 та заподіяну моральну шкоду, яка виражається в душевних та фізичних стражданнях, порушення звичного способу життя і нормальних життєвих зв'язків, що унеможливлює продовження активного громадського життя та інші негативні наслідки.

Справа № 755/5961/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/715/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки у розмірі 53 101,31 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. та судовий збір у розмірі 1 102,4 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що судом першої інстанції не правильно задовольнив позов, оскільки оцінка була проведена вірно, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, так як на момент його пошкодження він був у експлуатації більше 7 років, а тому суд фактично незаконно збільшив вартість автомобіля після ремонту за рахунок відповідача.

Також апелянт наголошує на тому, що його відповідальність була застрахована в двох страхових компаніях на загальну суму в 200 000 грн., а тому в будь якому разі він не може бути відповідачем по даній справі, оскільки сума збитків, яка заявляється позивачем входить в межі застрахованої суми.

Крім того, апелянт посилається на те, що суд стягнув надмірну суму судового збору, не пропорційно до задоволених вимог.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв'язку із хворобою його представника.

Дане клопотання було розглянуто судом та відмовлено у його задоволенні, оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження вказаних обставин. Крім того, заявник вказав на хворобу його представника, проте особисто також не з'явився у судове засідання.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності осіб, які не з'явилися.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля марки «Мерседес Бенс», д/н НОМЕР_2 (а.с. 34, том 1).

06 листопада 2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія АСКО ДС" та відповідачем був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8743882.(а.с. 35, том 1).

06 листопада 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська Акціонерна страхова компанії "АСКА" та відповідачем був укладений договір СТД № 3347703 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 36, том 1).

23 грудня 2015 року постановою Подільського районного суду м. Києва відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с. 41, том 2).

Згідно звіту № 05Д/12/15 від 24 грудня 2015 про оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Мерседес Бенс», д/н НОМЕР_2 дійсна вартість автомобіля складає 725 113,52 грн., більше вартості відновлювального ремонту 119 542,19 грн. та більше вартості відновлювального ремонту з урахуванням зношення складових 66 440,88 грн., вартість матеріального збитку становить 66440,88 грн. (а.с.7-25, том 1).

Згідно платіжного доручення № 1622 від 12 січня 2016 року Приватним акціонернимо товариством "Страхова компанія АСКО Донбас Північний" виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. (а.с.200-225, том 1).

Приватним акціонерним товариством «Українська Акціонерна страхова компанії "АСКА" виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 16 440,88 грн. (а.с.4-39, том 2)

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався ст.ст. 1192, 1194 ЦК України, та виходив з того, що страховими компаніями здійснено страхове відшкодування менше ніж реальні збитків нанесені позивачу в наслідок ДТП, а тому, на думку суду, таку різницю слід стягнути з відповідача, як винуватця ДТП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції, в цій частині, відповідає, оскільки на думку колегії суддів суд забезпечив повний та всебічний розгляду справи на основі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не правильно задовольнив позов, оскільки оцінка була проведена вірно, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається із звіту № 05Д/12/15 від 24 грудня 2015 про оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Мерседес Бенс», д/н НОМЕР_3, вартість відновлювального ремонту складає 119 542,19 грн. (том 1, а.с.12).

Тобто, на думку колегії суддів, реальною вартістю виконання робіт для відновлення автомобіля є саме 119 542,19 грн., в той час як страхові компанії виплатили позивачеві тільки 66 440,88 грн., а тому він правомірно звернувся з позовом до суду про стягнення різниці між страховою виплатою та своїми реальними збитками «ст.1194 ЦК України).

Безпідставними є посилання апелянта на ту, обставину, що позивач не мав права звертатися з позовом до нього, зважаючи на застраховану суму автомобіля, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі № 6-725цс16, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Щодо стягнення судом першої інстанції з відповідача моральної шкоди на користь позивача у розмірі 15 000 грн., то колегія суддів не повністю погоджується з таким рішенням, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., суд першої інстанції не вказав з яких саме міркувань він виходив, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає вказаний розмір завищеним, у зв'язку із чим зменшує його до 5 000 грн.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме рішення суду першої інстанції підлягає зміні, в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року, в цілому, колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду, в частині стягнення матеріального збитку, не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції, в цій частині, не впливають.

Керуючись ст.ст.218, 303-305, 307, 309, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року, в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, змінити, зменшивши суму компенсації на відшкодування моральної шкоди з 15 000 грн. до 5 000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді