АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2408/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 44 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддівОСОБА_2
ОСОБА_3Вініченка Б. Б., ОСОБА_4Храпка В. Д.
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2010 року, постановлене під головуванням судді Романенко В.А. у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра», банк) до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа: КП «ВЖ РЕУ №6», орган опіки та піклування Соснівського району м. Черкаси, про виселення, повний текст рішення виготовлений 18 травня 2010 року -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2008 року ВАТ КБ «Надра» звернувся з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.07.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, належної ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості перед банком на загальну суму 148 575 грн. 59 коп. Початкову ціну квартири для подальшої реалізації визначено в розмірі 182 560 грн. 00 коп.

В порядку виконання рішення суду відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України 22.08.2008 року за вих. № НОМЕР_1 КБ «Надра» направило відповідачам вимогу про виселення з вказаної квартири, проте вони продовжували проживати в спірній квартирі.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просив суд виселити з квартири всіх проживаючих там осіб, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2010 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалено виселити з квартири АДРЕСА_1 вказаних вище осіб.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на заочне рішення. При цьому зазначив, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, не відповідає дійсним обставинам справи.

Апелянт, посилаючись на ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 2 ст. 109 ЖК України, вказує, що квартира була набута іпотекодавцем до укладення договору кредиту. Кредитні кошти не були витраченні на придбання цієї квартири. Отже виселення мешканців і з жилого приміщення, яке не було придбано за рахунок кредиту, без надання іншого жилого приміщення не допускається. Навіть якщо це приміщення є предметом іпотеки.

Тому просять заочне рішення скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши представників апелянта та Банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов, районний суд посилався на ч. 3 ст. 109 ЖК України, на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.07.2008 року, яке набрало чинності та яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а також на той факт, що відповідачі добровільно не виселяються зі спірної квартири.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2008 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси в цивільній справі № 2-3863/2008 позов ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Черкаське регіональне управління до ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Звернуто стягнення на № 15 по вул. Чайковського 50/1 у м. Черкаси, належної ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості перед банком всього на загальну суму 148 575 грн. 59 коп.

07.10.2008 року відкрито виконавче провадження.

На виконання ч. 3 ст. 109 ЖК України 22.08.2008 року за вих. № НОМЕР_1 КБ «Надра» направило відповідачам вимогу про виселення. Проте відповідачі продовжували проживати в спірній квартирі. При цьому ОСОБА_3 не встановлював, хто з мешканців квартири в ній зареєстрований і коли. Вказана вимога адресувалась ОСОБА_8, ОСОБА_14 та іншим мешканцям квартири, які не були конкретно встановлені та не були вказані в листі.

Під час розгляду даної справи суд встановив, що виселенню підлягають ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Дані про те, коли ці особи вселилися у вказану квартиру, до чи після укладення іпотечного договору, в матеріалах справи відсутні.

Також в матеріалах справи відсутні дані, які пояснюють причини невиконання даного рішення суду протягом 7-ми років.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV "Про іпотеку" ( в редакції, яка діяла на час виникнення даних правовідносин) звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР (в редакції, яка діяла на час виникнення даних правовідносин) звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Разом з тим, як передбачено частиною 2 ст. 109 цього Кодексу, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Жиле приміщення, що надається виселюваному, повинно бути зазначено в рішенні суду або постанові прокурора.

Таким чином частиною другою статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане особою за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Такий правовий висновок викладений і у постановах Верховного Суду України від 06 липня 2016 року ( справа № 5-3173цс15) та від 19 квітня 2017 року (справа № 6-3057 цс16).

Приймаючи до уваги, що предметом даного спору є виселення громадян з житла, яке не було придбане особою за рахунок кредиту, колегія суддів вважає, що задоволення позову Банку про виселення без надання іншого житла в даному випадку суперечить закону і не може бути задоволене.

Суд першої інстанції на цю обставину уваги не звернув, питання про надання іншого жилого приміщення не розглядав, відповідні органи до справи не залучав.

За таких обставин, у звязку з порушенням судом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381 - 383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2010 року скасувати.

В задоволенні позову ВАТ КБ «Надра» про виселення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді :