АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №758/7357/17
Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Шахова О.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В, Довгопола А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача Владимирова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и л а:

Позивач звертаючись у червні 2017 року до суду з вищевказаним позовом ставив питання про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі на час звільнення 12319,50 гривень, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2016 року по 31.05.2017 року 60000 гривень, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з 01.06.2016 року по 31.05.2017 року (день подачі позову до суду) в сумі 1 478,34 гривень та моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень в силу вимог ст.ст. 47, 116,117 КЗпП України.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду представник позивача подав апеляційну скаргу де ставив питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначаючи, крім іншого, що судом не було взято до уваги те, що грошові кошти, стягнення яких вимагає позивач, пов'язані з оплатою праці, належать до заробітної плати, витікають з трудових відносин, а тому, відповідно п. 3 ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на «зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку. Крім того, відповідно до роз'яснень пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, визначено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_7 згідно наказу від 31.05.2016 року був звільнений з банку з посади охоронника відділу охорони та режиму служби безпеки на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України.

При звільненні позивача відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі, згідно довідки від 01.06.2016 року, підписаною Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Петрокоммерц - Україна» О.І.Гулей

Постановою Правління НБУ від 21.04.2016 року №280 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації банку, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.04.2016 року №561 про початок процедури ліквідації ПАТ Банк «Петрокоммерц-Україна» та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком до 21.04.2018 року включно.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимог виходив з того, що 17.03.2016 року в банку де працював позивач введено тимчасову адміністрацію, а з 22.04.2016 року розпочато процедуру ліквідації. Тому вимоги про стягнення заробітної плати у відповідності до вимог ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можуть бути задоволені лише в другу чергу. Позивача було включено до другої черги акцептованих кредиторів. При цьому судом вказувалося, що нарахування усіх видів заборгованостей під час тимчасової адміністрації чи ліквідації в банку заборонено за умовами п. 3 ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», наслідком чого є відмова у задоволенні позовних вимог. Оскільки не підлягали до задоволення позовні вимоги стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, то відповідно вимоги про стягнення моральної шкоди, на думку суду задоволенню не підлягали також, так як не з вини банку була не виплачена заробітна плата позивача.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_7 згідно наказу від 31.05.2016 року був звільнений з банку з посади охоронника відділу охорони та режиму служби безпеки на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України.

Постановою Правління НБУ від 21.04.2016 року №280 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації банку, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.04.2016 року №561 про початок процедури ліквідації ПАТ Банк «Петрокоммерц-Україна» та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком до 21.04.2018 року включно.

При звільненні позивача відповідач не здійснив розрахунок по заробітній платі Згідно довідки підписаною Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Петрокоммерц - Україна» О.І.Гулей - сума невиплаченої заробітної плати та остаточного розрахунку при звільненні станом на 01.06.2016 року становила 12319, 50 гривень.

Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому на підприємстві, установі, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в з день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звертався до відповідача з вимогою про виплату нарахованої суми заробітної плати, однак відповіді отримано не було.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки визначені в ст.. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки розрахунку визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача з підстав дії норм ст. ст.. 36, 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначаючи, що під час дії тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та кредиторів банку; під час ліквідації банку не виникає жодних додаткових зобов'язань, а також вказуючи, що задоволення вимог кредиторів здійснюється лише в порядку визначеному ст.. 52 цього Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги положення п.3 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно якого, обмеження встановлені п.1 ч.5 цієї статті не поширюються щодо зобов'язання банку - виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку.

Зазначене вище свідчить про правомірність заявлених вимог позивача щодо стягнення заборгованості по нарахованій але не виплаченій позивачу заробітній платі при звільненні в розмірі 12319, 50 гривень.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.06.2016 року по 31.05.2017 року в сумі 60 000 гривень то, на думку колегії суддів, вони підлягали також до часткового задоволення виходячи з наступного.

За положеннями ч. 4 ст. 12 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів.

У трудових правовідносинах такі поняття як зобов'язання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобов'язання не застосовуються. Такі терміни використовуються в низці статей Цивільного та Господарського кодексів України.

Статті 116, 117 КЗпП України структурно віднесені до розділу VII «Оплата праці» указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку ( правова позиція висловлена ВСУ в постанові від 14 листопада 2012 року у справі № 6-139 цс 12)

Відтак, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за спірний період визначений позивачем становить - 57 750 гривень.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача компенсаційних втрат згідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» в розмірі 1478, 34 гривни та моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, то колегія суддів вважає, що вони не підлягали до задоволення так як з урахуванням наслідків запровадження тимчасової адміністрації у відповідача не виникало зобов'язань щодо їх нарахування та виплати.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення вимог позивача з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року скасувати та постановити нове, за яким;

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» ( код ЕДРПОУ 22906155 м. Київ вулиця Січових Стрільців, 15) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у розмірі 12 319, 50 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.06.2016 року по 31.05.2017 року в сумі 57 750 гривень.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» ( код ЕДРПОУ 22906155 м. Київ вулиця Січових Стрільців, 15) на користь держави судовий збір в розмірі 700, 60 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: