Справа № 182/2016/17
Провадження № 2/0182/2241/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.12.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кобеляцької Шаховал І.О.
секретар Скоробогатова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.
13.02.2017 року вона надала в позику своєму знайомому ОСОБА_2 в сумі 53 000 грн., про що ОСОБА_2 надав їй власноруч написану в присутності двох свідків розписку про отримання вказаної суми. Однак, в зазначений в розписці строк ОСОБА_2 їй гроші не повернув. Вона неодноразово зверталась до нього, але він став уникати зустрічей з нею, що змусило її звернутись до суду.
В судове засідання сторони не прибули, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав і просив суд задовольнити його в повному обсязі.
Відповідач про день та час розгляду справи по суті був повідомлений неодноразово належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями за останнім відомим місцем проживання, які отримував особисто, та оголошенням в газеті «Урядовий кур"єр». Однак до суду не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заперечень на позов або заяв до суду не надав.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов"язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Справа слухалась в порядку ст. 131, 223, 280 ЦПК України за відсутності відповідача.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1 046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором.
Як встановлено в судовому засіданні, 13.02.2017 року позивачка надала в позику відповідачу ОСОБА_2 в сумі 53 000 грн., про що ОСОБА_2 власноручно написав в присутності двох свідків розписку про отримання вказаної суми (а.с.10). Однак, в зазначений в розписці строк відповідач позивачці гроші не повернув. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача, але до сьогодні борг не сплачено. В звязку з тим, що відповідачем сума боргу добровільно не сплачена, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідача примусово. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 53 000 (п"ятдесят три тисячі) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в 30 денний строк безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_3