Справа № 494/332/17
УХВАЛА

14.04.2017 м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, відділу примусового виконання рішення УДВС ТУЮ в Одеській області, відділу державної виконавчої служби Комінтернівського РУЮ ТУЮ в Одеській області, треті особи: ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», ПАТ «КБ «НАДРА», ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, відділу примусового виконання рішення УДВС ТУЮ в Одеській області, відділу державної виконавчої служби Комінтернівського РУЮ ТУЮ в Одеській області, треті особи: ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», ПАТ «КБ «НАДРА», ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Цивільно-процесуального кодексу України від 18.03.2004 зі змінами та доповненнями (далі ЦПК України), «Суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом».

Порядок подання та оформлення позовних заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК України, якими визначенні вимоги до форми, змісту позовної заяви та порядку подання копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та додатками до неї, суд доходить висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Цивільно-процесуального кодексу України з наступних підстав.

Так, згідно до частини пятої статті 119 ЦПК України «До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору».

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Аналогічно відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» па подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Зі змісту предявлених позовних вимог слідує, що позивач зокрема просить суд визнати право власності на автомобіль та звільнити його з-під арешту, тобто заявляє вимоги немайнового та майнового характеру.

Згідно з Законом України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви щодо вимог немайнового характеру фізичною особою встановлюється в 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а ставка судового збору за подання до суду позовної заяви щодо вимог майнового характеру фізичною особою встановлюється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. Зі змісту предявлених позовних вимог позивач просить суд зокрема визнати право власності на автомобіль та зазначає ціну позову 100000,00 грн., яку розрахував з доданого до позову договору купівлі-продажу від 17.03.2009 року, а не виходячи з дійсної вартості майна на момент звернення до суду.

Разом з тим, звертається увага на те, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна. При цьому у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обовязок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною пятою статті 216 ЦК).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12.07.2001 року незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади складається акт оцінки майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду, на яке позивач просить визнати право власності та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Зазначених вимог при зверненні до суду не дотримано, у звязку з чим необхідно оплатити судовий збір за вимоги немайнового та майнового характеру, відповідно до ціни позову, визначено з урахуванням дійсної вартості майна на момент звернення до суду.

Відповідно до статті 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтею 121 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, відділу примусового виконання рішення УДВС ТУЮ в Одеській області, відділу державної виконавчої служби Комінтернівського РУЮ ТУЮ в Одеській області, треті особи: ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», ПАТ «КБ «НАДРА», ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту - залишити без руху, надавши пятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали направити заявнику

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар