Справа №265/5541/16-ц
Провадження №2/265/146/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матірю, та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з батьком, третя особа: служба по справам дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матірю. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 17 червня 2005 року по 05 червня 2012 року вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення суду від 2012 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З вересня відповідач забрав сина до себе, налаштовує проти неї та не відпускає його. Вана навіть не може спілкуватися з ним за телефоном. 16 вересня 2016 року вона звернулася з даного питання із заявою до служби по справам дітей Лівобережної районної адміністрації міста Маріуполя. Вона створює усі умови для виховання та розвитку дитини. Син знаходився на обліку у лікарні до 2015 року, вона займалася його лікуванням, з 2015 року він знятий з обліку. Вважає, що відповідач своєю поведінкою може нашкодити розвитку дитини. На підставі викладеного просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з батьком. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 17 червня 2005 року по 05 червня 2012 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу вони стали проживати окремо, син залишився проживати з матірю. З листопада 2015 року ОСОБА_4 почав звертатися до нього з проханням забрати його жити до себе. 03 вересня 2016 року син прийшов до нього з речами та підручниками, оскільки відповідачка разом з теперішнім чоловіком в черговий раз знущалася з дитини. З 16 вересня 2016 року син постійно проживає з ним. Вважає, що в інтересах сина на цей час буде краще проживати саме з ним. Він працює, його робочий день позмінний, тому він має час займатися з сином вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Вважає, що відповідачка не може створити всі належні умови для виховання та розвитку дитини, оскільки мешкає в орендованій квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини. Син постійно скаржиться на стан здоровя, коли приїжджає до нього, одягнута дитина погано. Зі слів сина його матір більш приділяє уваги новому чоловіку, ніж йому. Він же проживає у трикімнатній квартирі, де створені усі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Він з самого дитинства піклується про сина, допомагає матеріально, купує одяг, сплачує аліменти. Спиртними напоями він не зловживає, на палить, характеризується позитивно, добре відноситься до сина. Він не має наміру чинити перешкоди для спілкування сина з матірю, буде приймати всі заходити для того, щоб дитина не була позбавлена піклування матері. На підставі викладеного просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ним.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26 жовтня 2016 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обєднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 син залишився проживати з нею. Спочатку вони проживали по вулиці Лютневій, де вона прописана, а зараз вони орендують двокімнатну квартиру по проспекту Перемоги. Проживали вони втрьох: вона, син та її цивільний чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. В кімнаті сина знаходиться диван, письмовий стіл, шифоньєр, ноутбук, іграшки та носильні речі. У вересні 2016 року ОСОБА_4 пішов жити до батька. Причиною уходу стало те, що вона суворо наказала сина за те, що він втратив, а точніше викинув, пластинку для вирівнювання зубів та правильної постановки речі. 02 вересня 2016 року син після уроків зібрав свої речі, віддав їй ключі та пішов до батька, де і проживає досі. Батько не відпускає до неї сина, розмовляє по телефону з ним вона тільки на гучному звязку у присутності батька. Син ходить до школи неохайний, голодний, йому необхідна спеціальна дієта, оскільки в нього проблеми з кишечником. Коли ОСОБА_4 приходив до неї на 4 дні, їй вдалося подолати проблеми з кишечником шляхом відповідних медикаментів та приготуванням дієтичної їжі. Однак після дзвінка батько, син знову повернувся до нього. Зазначила, що коли син проживав з нею, вона з ним робила уроки, і в нього були непогані оцінки, а зараз одні двійки. ОСОБА_4 перебував на обліку у психіатра, оскільки в нього були проблеми з річчю, існує відсталість розвитку на один рік. У 2015 році ОСОБА_4 знятий з обліку внаслідок її занять з ним відповідними вправами. Вважає, що син не робить домашнє завдання, тому як у батька щільний графік роботи, і коли він на роботі, бабуся їм не займається. Просила її позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_6, діюча на підставі договору про надання юридичної допомоги, підтримала позовні вимоги ОСОБА_1, просила встановити місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком, просила відмовити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та надав пояснення, аналогічні викладеним в його позовній заяві. Додатково пояснив, що син неодноразово висловлював бажання проживати разом з ним, до вересня 2016 року двічі приходив до нього жити від матері, розповідав йому, що мати та її співмешканець його бють. Після цього мати зі школи відводила його додому. Влітку, коли ОСОБА_1 працювала у таборі, син був сам по собі, цілими днями знаходився на вулиці, співмешканець ОСОБА_1 навіть не пускав ОСОБА_7 додому поїсти. Зазначив, що він пропонував сину у разі його бажання повернутися до матері, перешкод до цього він не здійснює, однак ОСОБА_7 не бажає повертатися до ОСОБА_1, а тому він підтримує бажання сина, і вважає, що у цьому разі сину буде краще проживати з ним. Він робить з ним домашні завдання, пояснює йому, примушує робити завдання самостійно, а потім перевіряє, тоді як мати та її співмешканець робили домашнє завдання за ОСОБА_7, про що розповідав йому син. Йому ніхто нічого не пояснює, а тільки змушують та наказують, навіть бють, взагалі з дитиною завжди спілкуються на підвищених тонах. А тому можливо і оцінки зараз є гіршими, ніж ті, які син отримував, проживаючи разом з матірю. Крім того, зазначив, що зараз ОСОБА_7 індивідуально займається зі спеціалістом англійською мовою. Коли він знаходиться на роботі, ОСОБА_7 залишається з бабусею, його матірю. Однак, навіть якщо він ввечері працює, домашнє завдання він перевіряє, коли приходе або вранці. Вихідні він повністю присвячує сину, вони відвідують різні розважальні заклади. Вони проживають у трикімнатній квартирі, яка належить на праві власності бабусі, матері та йому, в них з сином окрема кімната 12 кв.м., де є два ліжка. Він постійно цікавиться у сина, чи не бажає він повернутися до матері, на що син відповідає відмовою. При цьому ОСОБА_7 ходить у гості до матері, перешкод в цьому немає, але потім він все одне повертається, говорить, що в нього йому краще. Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, а його позовні вимоги задовольнити та встановити місце проживання сина разом з ним.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_8, діючий на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав. Просив звернути увагу на те, що батько дитини не пє, не палить, займається спортом, тоді як в сімї матері палять та досить часто вживають спиртні напої. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та встановити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_7, враховуючи його бажання, разом з батьком.

Представник третьої особи служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області ОСОБА_9, діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні пояснила, що батько дитини ОСОБА_2 приходив в службу по справам дітей у збудженому стані, звертався з приводу того, що колишня дружина побила сина, йому було рекомендовано звернутися до відділення поліції, на що він повідомив, що йому незручно так діяти відносно колишньої дружини. В ході проведених службою дій встановлено, що і мати, і батько характеризуються позитивно, малолітній ОСОБА_7 має бажання проживати з батьком, батько має для сина задовільні умови проживання, малолітній син займає разом з батьком окрему кімнату. З метою прийняття відповідного рішення з максимальним урахуванням прав та законних інтересів дитини остаточне рішення по суті зазначених у позові вимог вважає за доцільне рекомендувати з батьком.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона є вчителькою ОСОБА_7. Батька ОСОБА_3 вона бачила декілька разів у школі, однак він не підходив до неї знайомитися. 09 вересня 2016 року перший раз батько прийшов на батьківські збори. У цьому році ОСОБА_7 став гірше навчатися, виконувати домашнє завдання, почав обманювати, хитрити. ОСОБА_11 бабуся приводить до школи ОСОБА_11 та його двоюрідного брата ОСОБА_12, однак особливого інтересу до нього не виявляє. В цьому році бабуся почала вносити грошові кошти за обох онуків, а раніше платила тільки за ОСОБА_12. ОСОБА_4 їй дзвонила і мама ОСОБА_4, і ОСОБА_5, цікавилися виконанням домашніх завдань, а зараз їй ніхто не дзвонить. Зазначила, що ОСОБА_4 відстає у розвитку, у цьому році ситуація погіршилася, оцінки стали гіршими на 1-2 бали по кожному предмету. Тільки у грудні вона помітила кращі наслідки виконання домашніх завдань. ОСОБА_3 необхідна допомога по всім предметам. Їй не відомо випадків, щоб ОСОБА_4 били, на матір він не скаржився, синців вона в нього не бачила, вважає, що ОСОБА_4 може оговорювати матір. У цьому році ОСОБА_4 по іншому став відноситися до матері, із розмови з ним їй відомо, що він бажає проживати з батьком, на її думку, тому що батько його не примушує роботи уроки. З приводу зовнішнього вигляду дитини зазначила, що ОСОБА_4 ходить охайний, чистий, однак раніше, коли він проживав з матірю, його зовнішній вигляд був все одно кращий. Вона вважає, що дитині краще проживати з матірю.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_4, ОСОБА_1 є її донькою. Коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилися у шлюбі, вихованням ОСОБА_4 вони займалися обидва. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживав з матірю, вона займалася його вихованням, готовила йому дієтичну їжу, оскільки у ОСОБА_4 проблеми з кишечником. Батько періодично забирав ОСОБА_4 до себе, матір перешкод до цього не робила. Коли ОСОБА_1 працювала в літньому таборі, ОСОБА_4 залишався з нею. ОСОБА_11 онук важко іде з нею на контакт, став замкнутий. Вважає, що батько кормить сина нездоровою їжею, зокрема піцею, сушами. Зазначила, що співмешканець доньки ОСОБА_5 вживає пиво та палить, а донька ні. Володимир добре ставиться до ОСОБА_11, в них добрі стосунки. Їй відомо, що ОСОБА_1 посварилася з сином із-за брекетів, але вона його не била. Зазначила, що з боку ОСОБА_5 може й бувають жарти відносно ОСОБА_11, але в межах розумного. На її думку, ОСОБА_11 бажає проживати з батьком, тому як йому усе там дозволено, а мати до ОСОБА_11 вимоглива.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його прийомною донькою. Йому відомо, що син ОСОБА_3 пішов від матері проживати до батька після того, як він перестав носити брекети. Як він сказав матері, він їх втратив. Після відвідування батька, ОСОБА_11 неможливо було впізнати, його там вчать не слухати ОСОБА_5 цивільного чоловіка ОСОБА_1. Зазначив, що спочатку ОСОБА_1 з ОСОБА_2 проживали у квартирі батьків ОСОБА_15. Одного разу прийшла до них мати ОСОБА_15 та попросила забрати ОСОБА_1 від них. Коли вони прийшли забирати доньку, вона відмовилася уходити. Потім мати ОСОБА_15, будучи у стані алкогольного спяніння, душила вагітну ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його сестра встигли убрати її від доньки. Про вказані обставини йому відомо зі слів ОСОБА_2 та його сестри. Ці ситуації послугували тому, що дитина родилася проблемною. ОСОБА_11, коли ОСОБА_11 приходить до них у гості, він веде себе дико. Вважає, що батько недостатньо приділяє уваги сину, тому як працює по графіку з 4-ої на 5-ту, тоді як у матері син був під контролем цілодобово. Крім того, ОСОБА_11 говорить, что він ненавидить бабусю та пробабцю з боку батька. На його думку, ОСОБА_2 маніпулює сином, щоб зробити боляче ОСОБА_1. Вважає, що син повинен проживати з матірю.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_2 є її братом, ОСОБА_1 була тривалий час її подругою. Приблизно пять років тому, коли ще ОСОБА_2 із ОСОБА_1 були у шлюбі, вони з ОСОБА_1 поїхали у Сніжне до родичів, там ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_5, вони почали зустрічатися, а потім ОСОБА_1 пішла від чоловіка, та почала жити з ОСОБА_5 Зараз її співмешканець забороняє їм зустрічатися, тому як побоюється, що ОСОБА_1 повернеться до чоловіка, тому вони з літа 2016 року не спілкуються. Зазначила, що була ситуація, коли ОСОБА_5 кинув ОСОБА_1 з боргами та кредитами, та повернувся до своєї сімї у місто ОСОБА_17, де в нього дружина та донька. ОСОБА_17 тимчасово поверталася до ОСОБА_2, а ОСОБА_5 у той час дуже багато бруду висловлював у бік ОСОБА_17 та її сина ОСОБА_3, говорив, що ОСОБА_11 недоразвитий. Зазначила, що і ОСОБА_17, і ОСОБА_5 палять, вживають спиртні напої, вона неодноразово раніше при цьому була присутня. Влітку вони з ОСОБА_17 працювали у таборі, а ОСОБА_11 був то у бабусі, то з ОСОБА_5, а бувало, що й сам залишався. ОСОБА_11 проживає з батьком, перешкод до проживання з матірю йому ніхто не чинить, він не бажає йти до матері із-за ОСОБА_5, негатив до нього став проявлятися останнім часом. На її думку, якщо би ОСОБА_17 не жила з ОСОБА_5, ОСОБА_11 можливо жив би з матірю. Зазначила, що, наскільки їй відомо зі слів ОСОБА_11, причиною його уходу від матері стало те, що матір його побила. Сам вдома ОСОБА_11 ніколи не залишається, якщо ОСОБА_2 на роботі, то вдома завжди є бабуся. ОСОБА_3 дуже добре з батьком, він йому готує їжу, стирає одяг, турбується про нього, робить з ним домашні завдання, все розяснює, що є незрозумілим. ОСОБА_11 займається додатково англійською мовою. ОСОБА_15 не палить та не вживає спиртні напої, займається спортом, взагалі він дуже гарний батько та зразковий приклад для сина.

Свідок ОСОБА_12, який є дитячим дільничним психіатром, суду пояснив, що ОСОБА_7 з 2010 року знаходився в нього на обліку з приводу порушення мовлення та відставання у розвитку. Дитина була важка, в школу йому прийшлося піти майже у 8 років. Народження дитини було з асфіксією, дитина перебувала в кризах, а зараз ОСОБА_7 попав у другу та третю фазу кризи. Рік тому ОСОБА_7 був знятий з обліку. На етапі 2014 року у дитини була якась стресова ситуація, яку було визвано зовнішньою середою. Вважає, що саме батьки довели дитину до такого стану. Дитина, побігши жити до батька, у такій спосіб огородила себе від обставин, які були йому незручні, можливо у матері були завищені вимоги. Дитина з віком може змінити свою думку та повернутися до матері, не треба йому в цьому заважати. У ОСОБА_7 наразі період, коли він хоче бути на когось похожим, батько йому більш рідний, чим інший чоловік, який проживає з матірю. Враховуючи, що мати ОСОБА_3 проживає з співмешканцем, у ОСОБА_7 можуть виникати ревнощі до матері, можливо ухід з дому це протест ОСОБА_7 проти проживання матері з співмешканцем. Але це не кінцеве його рішення, він з часом може змінити свою думку. Психологічний стан дитини прямим образом залежить від батьків, які повинні працювати синхронно у вихованні дитини. Зазначив, що не треба дитину примушувати щось робити, можна тільки контролювати та пояснювати, розмовляти. Дитина, прийшовши до батька, знайшла такий спосіб сховатися, можливо це правильне рішення, добре, що він не пішов до когось іншого, значить батько має для нього пріоритет. ОСОБА_3 наразі попав в психологічну яму, в яку його підштовхнути дорослі. Щоб йому вибратися з цієї ями, зараз відносно дитини не треба вчиняти жодних дій щодо зміни її місця проживання, дитина повинна зробити вибір сама, його бажанням необхідно зараз сприяти, не примушувати його до чогось та не вимагати від нього більше, чим він може.

З ініціативи відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 судом було заслухано в судовому засіданні без участі позивачки та відповідача малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у присутності представника органу опіки та піклування, служби по справам дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради та педагога.

Дитина суду повідомила, що тривалий час він вже проживає у батька, йому з батьком комфортно, батько допомагає йому робити уроки, спочатку домашні завдання він робить сам, потім батько перевіряє, якщо незрозуміло, розяснює, а потім він переписує в шкільні зошити. Раз на тиждень він додатково займається з репетитором англійською мовою. Мати купила йому ноутбук, але він знаходиться у матері, їм користується ОСОБА_5. Володимир це чоловік матері, раніше він жив з ними, але йому було там погано. Володимир часто жартував над ним, міг дати «пінка під зад», за що він це робив, йому невідомо. У вересні він пішов жити до батька, тому як мати його побила сильно по усій спині за те, що він втратив пластинку для корекції зубів, вона говорила, що він залишив пластинку у батька, а він насправді її втратив. ОСОБА_4 мати била його за уроки, цивільний чоловік матері також його бив за те, що він називає його «Володимиром». Коли він жив у матері, уроки робив разом з мамою та ОСОБА_5. Часто вони писали домашні завдання за нього, а коли в нього щось не виходило, сварили його, наказували. Вірші вони вчили та читали розповіді разом з матірю, а потім він переказував один раз, а мати слухала. Мати та ОСОБА_5 палять та кожного дня або через день пють пиво. Зазначив, що він приходив до мами у гості, батько його відпускає, ніхто йому не забороняє цього роботи. Але потім він повертається до батька, тому як бажає проживати з ним. Зазначив, що не знає, чи жив би він з мамою, якщо би вона жила сама без ОСОБА_5. Зазначив, що коли батько уходить на роботу, він залишається з бабусями, вони відводять його до школи, кормлять його, допомагають йому.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2005 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду від 05 червня 2012 року про розірвання шлюбу між сторонами та свідоцтвом про народження, виданим 24 листопада 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (а.с.а.с. 6, 8).

Позивачка ОСОБА_1 та неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Склад сімї: ОСОБА_1, син ОСОБА_7, мати ОСОБА_13 та брат ОСОБА_18, про що свідчать довідки з місця проживання, видані ПП «Жилфонд-279» 02 квітня 2016 року та 30 листопада 2016 року (а.с.а.с. 7, 76).

Вказана квартира належить на праві власності позивачці по справі ОСОБА_1, її брату ОСОБА_18 та матері ОСОБА_19 по 1/3 частці кожному, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 48).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання № 551, складеного 07 грудня 2016 року спеціалістами служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації, квартири АДРЕСА_1, де наразі фактично проживає позивачка ОСОБА_1, вказана квартира складається з двох кімнат, умови проживання задовільні, у дитини є окрема кімната з усіма необхідними речами. У зазначеній квартирі фактично проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Зі слів ОСОБА_1 вона бажає, щоб син проживав з нею, чинити перешкоди у спілкуванні дитини з батьком наміру не має. Аліменти від ОСОБА_1 на утримання дитини отримує (зворот а.с. 126).

Згідно довідки з місця проживання, виданої 29 вересня 2016 року ПП «Жилфонд 279» ОСОБА_2, зареєстрованому у ІНФОРМАЦІЯ_5, склад його сімї: бабуся ОСОБА_20, мати ОСОБА_21 та сестра ОСОБА_16Г.(провадження № 2/265/2198/16 а.с. 12).

Вказана квартира належить на праві власності відповідачу по справі ОСОБА_2, його матері ОСОБА_21 та бабусі ОСОБА_20 по 1/3 частці кожному, про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (провадження № 2/265/2198/16 а.с. 8,9).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання № 514, складеного 16 листопада 2016 року спеціалістами служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації, квартири АДРЕСА_3, де фактично проживає відповідач ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3, вказана квартира складається з трьох кімнат, умови проживання задовільні, дитина спить в одній кімнаті з батьком, де присутні два дивани та усі необхідні речі для дитини. У зазначеній квартирі фактично проживають ОСОБА_2, його син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, бабуся ОСОБА_22, мати ОСОБА_21, сестра ОСОБА_16 та племінник ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_6. Зі слів батька він бажає, щоб син проживав з ним, чинити перешкоди у спілкуванні дитини з матірю наміру не має (а.с. 126).

Судом встановлено, що під час розгляду справи сестра ОСОБА_2 - ОСОБА_16 та її син ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_6, виїхали з квартири АДРЕСА_3, внаслідок чого на теперішній час в зазначеній квартирі фактично проживають ОСОБА_2, його син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, бабуся ОСОБА_22 та мати ОСОБА_21

Згідно довідки, виданої 14 листопада 2016 року ТОВ «Управління громадського харчування та торгівлі», ОСОБА_1 працює в даному ТОВ поваром, її дохід за період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2016 року складає 2984,09 гривень (а.с. 81). В період з червня по серпень 2016 року включно ОСОБА_1 працювала кухарем в Профспілковій організації Державного підприємства «Маріупольський морський торговий порт» та отримала 11343,31 гривень, що підтверджується відповідними довідками (а.с.а.с. 79, 80, 82).

Згідно довідки, виданої 16 листопада 2016 року ПРАТ «МК «Азовсталь», середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2015 року по 31 жовтня 2016 року складає 9221,09 гривень (а.с. 66).

Як вбачається з довідки, виданої ПРАТ «МК «Азовсталь» 16 листопада 2016 року, із заробітної плати ОСОБА_2 з 24 вересня 2012 року проводяться утримання аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованості немає (а.с. 67).

Відсутність заборгованості по аліментам, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, підтверджується також довідкою Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 06 жовтня 2016 року (а.с. 127).

ОСОБА_1 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках в лікувальних та профілактичних закладах міста Маріуполя не перебуває (а.с.а.с. 30, 31, 77, 78).

Як вбачається з висновку психологічного обстеження ОСОБА_1 від 20 грудня 2016 року, остання здатна адекватно виховувати дитину; дитині ОСОБА_7 рекомендовано відвідування психолога з метою мінімізації впливу на психологічне здоровя розводу батьків та вирішення питання його проживання з одним з них; обом батькам рекомендовано не втягувати дитину та не маніпулювати нею в ситуаціях конфлікту та непорозуміння між ними з метою збереження його психологічного здоровя (а.с. 70-71). Допитана у судовому засіданні за клопотанням представника позивачки в якості спеціаліста психолог ОСОБА_24 підтримала наданий нею висновок, при цьому зазначила, що дослідження проводилося щодо ОСОБА_1 за її зверненням, її сина ОСОБА_3 вона не бачила та не спілкувалася з ним.

ОСОБА_2 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках в лікувальних та профілактичних закладах міста Маріуполя не перебуває (а.с.а.с. 32, 49, 50, 68).

Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики учня ІНФОРМАЦІЯ_7, виданої 10 листопада 2016 року класним керівником ОСОБА_10 та директором ОСОБА_25 під час проживання з матірю ОСОБА_7 завжди ходив до школи охайним, акуратним, мати та вітчим регулярно відвідували школу та контактували з класним керівником, відчувалася серйозність вимог з боку матері та вітчима. Під час проживання з батьком, успішність ОСОБА_7 дуже знизилася, контролю з боку батька не відчувається, школу батько відвідує за викликами, навчанням сина не цікавиться, за консультаціями до вчителів не звертається (а.с. 128).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до положень ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, а на разі відсутності такої згоди та умови проживання батьків окремо один від одного, якщо мати та батько не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними у відповідності до вимог частини першої статті 161 вказаного Кодексу вирішується органом опіки та піклування або судом. За встановлених обставин справи вбачається, що є потреба у вирішенні даного спору судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому за вимогами частини другої вказаної норми орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

До того ж, головним критерієм при визначені місця проживання дитини, є інтереси цієї дитини, які повинні привалювати над інтересами батьків. Про це йде мова в рішенні Європейського суду з прав людини «Гоффманн проти Німеччини»(2001 p.), яким розкривається принципи ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні не надано доказів того, що сторони зловживають алкогольними напоями чи наркотичними засобами, що вони ведуть аморальний спосіб життя, що вони не забезпечують дитину харчуванням, одягом, іграшками, засобами гігієни, у період проживання сина з ними.

Разом з тим суд враховує вік хлопчика та його бажання проживати з батьком.

Так, судом встановлено, що з вересня 2016 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з батьком, відвідує школу, батько забезпечує сина регулярним та своєчасним харчуванням, дотриманням правил гігієни, наглядом за учбовим процесом та розвитком дитини.

Суд не приймає до уваги посилання позивачки та її представника на те, що ОСОБА_7 став погано вчитися, тому як батько не приділяє йому достатньо уваги, тому як учбовий процес дитини залежить не тільки від контролю батьків. При цьому суд приймає до уваги пояснення відповідача в тій частині, що він вчить сина робити домашні завдання самостійно з послідуючою перевіркою, тоді як раніше, за поясненнями малолітнього ОСОБА_7, за нього часто робили уроки мама та її співмешканець. Крім того, порівняння оцінок, які отримав ОСОБА_7 після закінчення 3-го класу та тих оцінок, які він отримує протягом 2016-2017 навчальних років, суд вважає недоречним, тому як учбова програма у 4-му класі змінилася та ускладнилася. Як пояснила у судовом узасіданні класний керівник ОСОБА_10, у грудні 2016 року якість виконання домашніх завдань поліпшилася. Також суд приймає до уваги той факт, що під час сумісного проживання з батьком ОСОБА_3 почав займатися додатково англійською мовою, про що зазначили у своїх поясненнях свідок ОСОБА_16 та сам малолітній ОСОБА_7.

Як вбачається з листа Лівобережного районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 25 листопада 2016 року щодо родини ОСОБА_7, під час бесіди зясовано, що на теперішній час хлопчик бажає проживати з батьком. Під час проведення індивідуальних бесід хлопчик поводився невпевнено, тривожно, його психоемоційний стан напружений та схвильований, що скоріш за все повязано із стресовими ситуаціями , які зазнала дитина у звязку із розлученням батьків. За результатами виконання хлопчиком психодіагнозтичних методик зясовано, що в уявленні ОСОБА_7 його родина це він та його тато. В усній бесіді ОСОБА_7 також зазначив, що мріє бачити поряд з собою тільки батька та не має бажання проживати спільно з матірю (а.с. 65).

Спеціаліст-психолог ОСОБА_26, допитана у судовому засіданні за клопотанням представника позивачки, підтримала данні, викладені у вищевказаному листі.

Згідно акту проведення співбесіди з малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, від 22 листопада 2016 року, спеціалістами служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради встановлено, що на теперішній час дитина мешкає разом з батьком та виявляє бажання щодо постійного проживання разом з ним, а до матері приходити тільки у гості. ОСОБА_27 зазначив, що йому не подобається, як до нього ставиться співмешканець матері, а мати його бє. ОСОБА_27 зі слів ОСОБА_27 його батько завжди йому все спокійно пояснює, а мати завжди кричить (зворот а.с. 128).

Згідно висновку органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 14 березня 2017 року в ході проведених заходів орган опіки та піклування, з метою прийняття відповідного рішення з максимальним урахуванням прав та законних інтересів дитини остаточне рішення по суті зазначених у позові вимог вважає за доцільне рекомендувати з батьком (а.с. 140-142).

Статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка.

Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України а також закріплено у багатьох міжнародних актах: Загальною декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року (ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року (ст. 12), Протоколом N 4 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод від 16 вересня 1963 року (ст. 2) та іншими.

За Цивільним кодексом України (ст. 29) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як вже зазначалося судом, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 3 ст. 160 СК України); місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України); місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України).

У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України та витікає зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більше, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосуються тільки місця проживання дитини до досягнення нею чотирнадцятирічного віку.

Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що перешкод у спілкуванні з матірю відповідач не вчиняє, дитина приходе до матері у гості, спілкується, коли захворів, навіть залишився в неї, доки не одужав, але потім все одно повертається до батька.

Таким чином сам по собі вік дитини та її стать не є визначальним при розгляді справ про місце проживання дитини, а цій обставині має бути надана оцінка у сукупності з іншими доказами.

Суд погоджується з доводами психіатра ОСОБА_12 про те, що зараз відносно дитини не треба вчиняти жодних дій щодо зміни її місця проживання, дитина повинна зробити вибір сама, і згодом вона може змінити своє рішення та повернутися проживати до матері, і йому в цьому необхідно сприяти.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2 у разі виявлення бажання сина проживати з матірю, він буде цьому сприяти, не буде чинити перешкоди для цього та вчинить все можливе для комфортного проживання дитини, але наразі дитина цього не бажає.

Аналізуючи вищевикладене, вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишиться дитина, суд виходить із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини, бажання самої дитини, яка досягла 10-ти років проживати разом з батьком, та існуючий факт проживання дитини разом з батьком з вересня 2016 року по теперішній час, суд, діючи винятково в інтересах дитини, приходе до висновку до задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визначення місця проживання одинадцятирічного ОСОБА_7 разом з батьком ОСОБА_2, тому як, на думку суду, саме таке рішення буде відповідати інтересам малолітнього. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матірю, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.. 88 ЦКП України, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати повязані із сплатою судового збору у розмірі 551,20 гривень, понесені останнім при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з батьком, третя особа: служба по справам дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_2, за місцем його реєстрації та фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матірю, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, повязані із сплатою судового збору у розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.С. Адамова