Справа № 715/2304/16-ц
Провадження № 2/715/45/17
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2017 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
Судді Цуркана В.В.
секретаря судового засідання Майщук С.В.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Глибоцького районного суду Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональній філії «Львівська залізниця» до ОСОБА_1 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача: відділ Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання незаконним і скасування рішення ОСОБА_1 сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування запису в поземельній книзі, суд
Представник позивача ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності.
Представник відповідача ОСОБА_1 сільської ради в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_1 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області XVII сесії XXIII скликання від 27.02.2001 р., було передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,62 га, яка розташована на території с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно свідоцтва про смерть серії І-МИ № 086506, ОСОБА_3 помер 22.12.2010 року в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області.
При проведенні робіт ПП «Ріга» з інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області було виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,0124 га смуги відведення залізниці на 277км+350м до 277 км+487 м перебуває у власності ОСОБА_2, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 грудня 2011 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва
Згідно «Плана полосы отвода линии Адынката-Берхомет Львовской железной дороги», 1959 року, ширина смуги відведення на ділянці з 9км+309м до 12км+235м перегону становить 15м від осі колії.
Таким чином, площа перетину земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 в смузі відведення залізниці становить 0,0124 га.
Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт»,до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту.
Позивач мав право на частину земельної ділянки в межах ОСОБА_1 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, яка була виділена ОСОБА_3, до реєстрації останнім права власності, та не було жодним чином припинене.
Так, відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. ОСОБА_5 СНК СССР 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», затв. ОСОБА_5 Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства»(ОСОБА_5 ЦИК СССР 15.12.1928).
Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів.
Дані обставини підтверджуються також і п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией».
В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах,вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі.
Перебування у залізниці земельної ділянки також підтверджується довідкою Відділу Держземагенста у Глибоцькому районі станом на 01.01.2012р., відповідно до якої під обєктами залізничного транспорту в межах ОСОБА_1 сільської ради Глибоцького району знаходитись площа 19,22 га.
Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст.141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.
Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.
Однак, вилучення ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала.
Відповідно до п.б ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, ОСОБА_1 сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність земельної ділянки, яка накладається з смугою відведення залізниці.
Згідно п.5 ОСОБА_5 Верховної ОСОБА_5 України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 ОСОБА_5 Верховної ОСОБА_5 Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними.

Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні залізниці, не є обмеженими у часі.

Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою в результаті протиправних дій відповідачів.

Згідно ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч.2 п.10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Крім цього, Відповідно до п.п. 60 - 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Пунктом 115-2 зазначеного Порядку встановлено, що у разі коли до 01 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність, або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою згідно з п.п. 107 - 111 і 113 цього Порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру можливе після ухвалення рішення про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що спірна земельна ділянка відповідача, частково накладається на землі позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі наведеного, ст. ст. 68 ЗК України, ст. 11 Закону України "Про транспорт", ст.. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, керуючись ст. ст.3, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 84, 88, 179, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_1 сільської ради XVII сесії XXIII скликання від 27.02.2001 р. про надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,62 га. в тій частині, яка частково накладається на землі ПАТ «Львівська залізниця»

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.12.2011 р. серії ВРП 127817 №4181, спадкова справа №5/2011 року.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯК №189855, виданий ОСОБА_2, на підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.12.2011 р. серії ВРП 127817 №4181 та скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0976, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: