11.12.2017 Єдиний унікальний номер 205/6518/17
Єдиний унікальний номер 205/6518/17
Номер провадження 2/205/3168/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, ?

встановив:

Позивач 05 жовтня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований 18 вересня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 554.

Від спільного подружнього життя мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матірю і перебувають на її утриманні.

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.

На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 5 000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, участі в судових дебатах не приймала.

Від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про день, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 вересня 2010 року укладено шлюб між сторонами, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 554. (а.с. 4)

Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матірю і перебувають на її утриманні. (а.с. 5, 6)

Встановлено, що сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_6 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач є працездатним, доказів неможливості сплачувати аліменти із об'єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований та має нестабільний дохід, суд приходить до висновку, що аліменти необхіно стягувати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозвязку, з урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, керуючись ст.ст. 182, 183 СК України суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню частково.

При визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач фізично здоровий, не має постійного офіційного місця роботи, тобто має мінливий нерегулярний дохід, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлених ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік" та мінімального розміру аліментів, встановленого СК України, суд, вважає можливим, стягувати з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на утримання дітей, починаючи з 05 жовтня 2017 року і до повноліття дитини.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, п. 2 ст. 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 130, 213-215, 367 ЦПК України, суд, ?

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 3 000,00 грн., починаючи з 05 жовтня 2017 року і до повноліття дітей.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко