АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7374/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/471/К/17 суддя Бардін О.С.
Категорія - 5 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Довгинцівської районної у місті ради, ОСОБА_3 комітету Криворізької міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на домоволодіння.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3 комітету Криворізької міської ради ОСОБА_6,

треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Довгинцівської районної у місті ради, про визнання права власності на домоволодіння.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у 2008 році вона разом з батьками - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 придбали у спадкоємців ОСОБА_8 напівзруйноване домоволодіння №57 по вулиці Цитрусовій у місті Кривому Розі за 2 000,00 доларів США.

Оскільки, домоволодіння №57 по вулиці Цитрусовій у місті Кривому Розі не було зареєстровано в БТІ, спадкоємці ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовилися від земельної ділянки на якій розташоване зазначене домоволодіння та рішенням №701 виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 20.08.2008 року припинено право користування ОСОБА_8 вказаною земельною ділянкою.

Позивач розпочала процедуру по оформленню права власності на домоволодіння №57 по вулиці Цитрусовій у місті Кривому Розі та займалася оформленням документів на земельну ділянку.

На теперішній час всі обєкти нерухомості на земельній ділянці №57 по вулиці Цитрусовій у місті Кривому Розі відновлені та реконструйовані за рахунок позивача, однак остання не має можливості оформити на домоволодіння право власності, оскільки у неї відсутні документи на право користування земельною ділянкою, а оформити право власності чи право користування на земельну ділянку вона не може, оскільки на ній наявні побудови, на які у позивача відсутнє право власності.

Посилаючись на вищевикладене, просила суд: визнати за нею право власності на домоволодіння № 57 по вул. Цитрусова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що складається з одноповерхового житлового будинку «А-1», загальною площею приміщень 86,7 кв. м., житловою площею 52,9 кв. м.; літньої кухні - гаражу «Б»; альтанки «В»; сараю «Г»; сараю «Д»; замощення «І»; огорожі «1», «З», «4», «5», «6», «7»; воріт «2».

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2016 року до участі у справі, в якості співвідповідача, залучено виконавчий комітет Криворізької міської ради.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування та не вивчення доказів, що потягло за собою порушення її законних прав та інтересів. При цьому, апеляційна скарга містить узагальнений виклад позовних вимог та обставин, якими позивач обґрунтовувала позов, з посиланням на те, що реконструйоване нею майно домоволодіння №57 по вул. Цитрусовій в м. Кривому Розі Дніпропетровської області є придатним для використання, його походження нею доведено, майно набуте з законних підстав, так як інше ніким не доводиться та не оспорюється, а тому суд може визнати за нею право власності на дане майно.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 комітет Криворізької міської радизазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_3 комітету Криворізької міської ради ОСОБА_6, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Дзержинської районної Ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 1976 р. № 8/491 ОСОБА_8 виділено земельну ділянку площею 450 м2 під будівництво житлового будинку по вул. Цитрусовій, 57. Зобовязано ОСОБА_8М, оформити технічну документацію протягом одного місяця без укладення договору забудови (а.с. 5).

Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 20.08.2008 р. № 701 при розгляді заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та у звязку зі смертю ОСОБА_8, користувача земельною ділянкою № 57 по вул. Цитрусовій, припинено право користування земельною ділянкою № 57 площею 450 м2 по вул. Цитрусовій, розподіленої під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_8. Вважати таким, що втратило чинність рішення виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів від 20.08.1976 р. № 8/491 «Про розгляд звернення ОСОБА_8М.» в частині розподілу земельної ділянки № 57 по вул. Цитрусовій під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_8 (а.с. 7).

Згідно повідомлення виконкому Довгинцівської районної у місті ради вих. № 18/20-79 від 04.11.2014 р., після винесення рішення виконкому 20.08.2008 р. № 701 земельна ділянка № 57 по вул. Цитрусовій в м. Кривому Розі не перерозподілялась. Відповідно до даних комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» нерухомість на даній земельній ділянці не зареєстрована (а.с. 14).

Згідно повідомлення управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 02.12.2014 р. № 7700/5, за даними управління ОСОБА_2, як власник приватизованих земельних ділянок у місті ОСОБА_11 та у Криворізькому районі Дніпропетровської області, не зареєстрована (а.с. 15 ).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. 376 ЦК України та виходив з того, що позивачем здійснено самочинне будівництво на земельній ділянці за адресою: м.Кривий Ріг, вулиця Цитрусова, 57, та нею на надано доказів в підтвердження того, що земельна ділянка надана їй в установленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно, або документ підтверджуючий право власності або право користування земельною ділянкою. При цьому, власник земельної ділянки Криворізька міська рада - заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно домоволодіння за позивачем, побудований будинок не був прийнятий в експлуатацію та не пройшов державну реєстрацію, відповідно до ст. 331 та ст. 376 ЦК України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК України, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем були порушені вимоги рішення про надання земельної ділянки, оскільки зазначена земельна ділянка ніколи не надавалася їй у користування та будинок є самочинним будівництвом.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Належних та допустимих доказів щодо правомірного користування земельною ділянкою, на якій розташовано самочинно побудоване домоволодіння, позивачем не надано.

Відповідно до розяснень викладених у пункті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Відповідно до ст. 12 ЗК України передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу і надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно з пунктом 1 частини 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Так як власник земельної ділянки, Криворізька міська рада, заперечує проти визнання право власності ОСОБА_2 на самочинно збудований будинок, суд дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції всебічно дослідив докази по справі, дав їм правильну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Доводи апеляційного скарги, щодо неврахування пояснень та доказів наданих позивачем спростовуються висновками суду.

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим,повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: