АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-4673 Головуючий у1-й інстанції - Савицький О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 8 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_5 пред'явив позов в суд до ОСОБА_4 про стягнення коштів відповідно до попереднього договору, укладеного між сторонами 26 лютого 2015 року, а саме: суму завдатку в розмірі 500 дол. США, що станом на 6 червня 2016 року за курсом НБУ складає 12 500 грн.; сума штрафу в розмірі 500 дол. США, що станом на 6 червня 2016 року за курсом НБУ складає 12 500 грн.; суму пені в розмірі 8 160 дол. США, що станом на 6 червня 2016 року за курсом НБУ складає 204 000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 290 грн. та вартість поштових відправлень в розмірі 23 грн. 20 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 8 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 38 051 грн. 20 коп., з яких: сума завдатку у розмірі 12 500 грн., що станом на 6 червня 2016 року за курсом НБУ складає 500 дол. США; штраф у розмірі 12 500 грн., що станом на 6 червня 2016 року за курсом НБУ складає 500 дол. США; пеня у розмірі 12 500 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.59-61).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_5 не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про відкладення розгляду з огляду на відсутність можливості взяти участь у розгляді справи у зв'язку з службовим відрядженням (а.с.78, 79).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність позивача, відхиливши його клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки поважність причин неявки ОСОБА_5 у судове засідання (службове відрядження) не підтверджена відповідними доказами, а відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення ОСОБА_4 та її представника, ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

Між позивачем та відповідачем 26 лютого 2015 року було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов'язались у строк не пізніше 10 квітня 2015 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна.

На виконання умов попереднього договору між від 26 лютого 2015 року позивач передав відповідачу суму завдатку у розмірі 500 доларів США.

У подальшому сторони погодили перенесення дати укладення договору купівлі-продажу на 24 квітня 2015 року.

Ураховуючи порушення відповідачем умов попереднього договору, не укладання договору купівлі-продажу у встановлений строк, невиплату нею позивачу у добровільному порядку суми завдатку та штрафу, передбачених попереднім договором, районний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення завдатку у сумі 500 доларів США, що станом на 6 червня 2016 року за курсом НБУ складає 12 500 грн., та штрафу в розмірі 500 доларів США, що станом на 6 червня 2016 року за курсом НБУ складає 12 500 грн.

Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення пені на суму 12 500 грн., суд першої інстанції, керуючись положеннями ч.3 ст.551 ЦК України, виходив з того, що заявлений позивачем розмір неустойки значно перевищує розмір понесених ним збитків.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог не в повній мірі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом неправильно застосовано до спірних правовідносин положення ЦК України щодо форми попереднього договору.

Указані обставини, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

За правилом ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В силу ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як передбачено ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

За правилом ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Таким чином, відповідно до вимог статей 635, 657 ЦК України попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку має бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням, оскільки попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК України).

За таких обставин укладений між сторонами у простій письмовій формі (без нотаріального посвідчення) попередній договір (а.с.6-7) є нікчемним.

За правилами ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Ураховуючи викладене, правові підстави для покладення на ОСОБА_4 відповідальності за неналежне виконання попереднього договору відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 доларів США та пені відсутні.

В рамках даного позову ОСОБА_5 пред'явив до ОСОБА_4 також вимогу про стягнення отриманої останньою за попереднім договором суми 500 доларів США.

Оскільки між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, передана відповідачці грошова сума в розмірі 500 доларів США, що є авансом, підлягає поверненню як отримана за нікчемним правочином.

За правилами ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ураховуючи положення ст. 533 ЦК України у контексті обставин даної справи, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5. в рахунок повернення отриманого за нікчемним правочином підлягає стягненню 13446 грн. 85 коп., що є еквівалентом 500 доларів США за курсом НБУ на час ухвалення цього рішення (26,8937 грн. за 1 долар США).

За правилами ст. 88 ЦПК України на ОСОБА_4 слід також покласти понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. (пропорційно до задоволених вимог - мінімальна ставка).

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 8 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 13 446 (тринадцять тисяч чотириста сорок шість) гривень 85 копійок в рахунок повернення отриманого за нікчемним правочином, та 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок на відшкодування судових витрат, а всього: 13 998 (тринадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім) гривень 05 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома