Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1197/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2017 позивач ОСОБА_5, звернувся до суду з позовом до відповідача Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, в якому просив визнати заповіт, що був посвідчений 29 грудня 2016 року секретарем Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області ОСОБА_6, відповідно до якого ОСОБА_7 заповіла все своє майно ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача ОСОБА_1 ( на підставі угоди), зазначав, що 01 січня 2017 року померла мати позивача ОСОБА_7. 11 листопада 1998 року тою було складено заповіт, згідно якого заповідач заповіла все своє майно позивачеві ОСОБА_5. Вже після смерті ОСОБА_7 стало відомо, що існує ще один заповіт від 29 грудня 2016 року, який було посвідчено за три дні до смерті ОСОБА_7, згідно якого остання заповіла все своє майно свої дочці ОСОБА_3. Цей заповіт був посвідчений секретарем Сербівської сільської ради ОСОБА_6. Вважає, що заповіт від 29 грудня 2016 року повинен бути визнаним недійсним, оскільки він не був підписаний особисто ОСОБА_7. Та останні 5 років є незрячою, а тому вчинити підпис не могла. Вважає підпис на заповіті підробленим. Крім того, заповіт був виготовлений заздалегідь, а потім прочитаний і підписаний заповідачем. Враховуючи всі наведені вище обставини вважає, що заповіт було посвідчено з порушенням процедури посвідчення, а тому повинен бути визнаний недійсним.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 (за посадою) заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що заповіт було посвідчено 29.12.2016р. секретарем Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області ОСОБА_6. Заповіт було складено та посвідчено у повній відповідності до чинного законодавства. Обгрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача зазначиві, що посилання позивача на те, що спадкодавця в силу своїх фізичних вад не могла вчинити підпис у заповіті є безпідставним. Відповідно до п.3 ч.4 ст. 1253 ЦК України свідками при посвідченні заповіту не можуть бути члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом. При зачитуванні тексту заповіту, секретар сільської ради запросила як свідків сусідів заповідача. Доказів того, що при складанні і посвідченні заповіту були допущені порушення закону позивачем не надано. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3, будучи підтриманою представником ( на підставі угоди), заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що мати приймала рішення щодо заповіту самостійно. Про те, що спадкодавець все своє майно заповідала саме їй нічого не знала. Вимоги позивача голослівні. Мати яких-небудь операцій на очах не робила.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою - статті 203 Цивільного Кодексу є підставою недійсності правочину.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 1234 ЦК право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Статтею 1247 ЦК передбачено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1248 ЦК нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках, присутність не менш як двох свідків при посвідченні, заповіту, в цьому випадку, є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків (стаття 1253 цього Кодексу).

Отже, відповідно до ст.ст. 1234,1248 ЦК заповіт повинен бути написаний та підписаний Заповідачем. Та лише у випадку якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно підпис на заповіті за її дорученням повинен бути виконаний іншою особою, відомості про яку повинні бути зазначені у заповіті.

Згідно з вимогами ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 2 ст.1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбутися при свідках (ст.1253 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 4 ст.1253 ЦК України, свідками не можуть бути члени сім'ї або близькі родичі спадкоємців за заповітом. Згідно з ч. 1 ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до положень ч. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові, лежить саме на позивачу.

Проте, в судовому засіданні не встановлено фактів, і позивачем не доведено обставин, які б могли бути підставою для визнання заповіту недійсним.

В судовому засіданні було встановлено, що 29 грудня 2016 року ОСОБА_7 прочитала і підписала заповіт, яким заповідала все своє майно, яке б воно не було та з чого б воно не складалося ОСОБА_3. Зазначений заповіт було посвідчено 29.12.2016р. секретарем Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області ОСОБА_6 за реєстр. № 47 (а.с.9). У зв'язку з тим, що ОСОБА_7 була похилого віку, та не могла самостійно скласти текст заповіту, за її дорученням, це зробила секретар сільської ради ОСОБА_6, після чого текст заповіту прочитала вслух і вчинила підпис особисто ОСОБА_7 у присутності секретаря Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області.

В судовому засіданні представник позивача зазначив що заповіт ОСОБА_7 від 29.12.2016р. не підписаний нею особисто, оскільки за станом здоровя вона не могла цього зробити.

Разом з тим, такі твердження позивача, якими небудь доказами не підтверджуються.

В той же час, відповідач, в обґрунтування своїх заперечень, надав суду відповідні докази.

Пункт 4 глави 9 частини і «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, визначає: «При вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підписи у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Законом України "Про нотаріат".

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює секретарем Сербівської сільської ради. В кінці 2016 року вона на прохання ОСОБА_7 склала заповіт, за яким та все своє майно заповідала своїй дочці ОСОБА_3. Текст заповіту особисто прочитала заповідач і поставила в цьому документі свій підпис. Все це ОСОБА_7 робила знаходячись при памяті та розуміючи значення своїх дій. Якого-небудь стороннього впливу на волевиявлення заповідача не було.

Таким чином, судом встановлено, що заповіт, складений ОСОБА_7 29.12.2016 року, відповідає вимогам закону щодо його форми, а саме він викладений у вигляді письмового документу, прочитаний і підписаний особисто заповідачем, посвідчений секретарем Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, який перевірив дієздатність заповідача і з'ясував його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті.

Належних та допустимих доказів про невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача суду також надано не було.

Отже, було дотримано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовно вчинено всі необхідні для цього дії. Позивачем не доведено допущення порушень посвідчення заповіту, які були б підставою для визнання його недійсним, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60 ,88, 208, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, третя особа ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення. Суддя А.І. ГУРА