Справа № 219/1478/17
Провадження № 2/219/1513/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Брагіній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Бахмутської міської ради, в якій просив визнати за ним право власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: вул. Незалежності, 35, м. Бахмут, Донецька область. В обґрунтування позову вказує, що він отримав дозвіл на встановлення групи тимчасових споруд за адресою: м. Бахмут, вул. Незалежності (раніше - Радянська), 35, згідно паспорту привязки тимчасової споруди № 4,5 від 16.04.2013, виданий уповноваженим органом відповідача начальником відділу архітектури і містобудування Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради головним архітектором міста. Позивач здійснив будівництво обєкта нерухомого майна за вказаною адресою на земельній ділянці кадастровий номер :00:012:1212 площею 0,0110 га із земель житлової та громадської забудови, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Вказав, що належним чином оформив право користування вказаною земельною ділянкою, звернувшись до відповідача для оформлення договірних відносин з користування земельною ділянкою, в результаті чого було укладено Договір про встановлення земельного сервітуту від 12.03.2014 р., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.03.2014, № запису про інше речове право 5150026, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 03. Вказав, що замовив проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта в ПП «Фірма «ІНЖЕНЕР», по результатам роботи експерта з технічного обстеження було оформлено Звіт про проведення технічного обстеження від 01.12.2016, згідно висновків якого встановлено відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації побудованої будівлі. Він здійснив проведення технічної інвентаризації побудованого обєкта нерухомого майна, по результатам якої КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт від 22.04.2013 року на нежитлову будівлю по вул. Незалежності (раніше Радянська), 35, м. Бахмут Донецької області. Одночасно, у ході підготовки всіх необхідних документів, було зясовано, що у нього відсутній документ, який дає право виконувати будівельні роботи, а отриманий дозвіл на встановлення Тимчасових споруд не надає таке право, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, вказує на самочинне будівництво. Вважає, що побудувавши нежитлову будівлю як обєкт нерухомості на земельній ділянці, яка йому належить на праві користування, не порушує права інших осіб, та у звязку із цим просив визнати за ним право власності на нежитлову будівлю.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву (вх. № 9937 від 13.04.2017), згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.49).

Представник відповідача, Бахмутської міської ради, в судове засідання не зявилася. Однак, надала письмові пояснення, в яких просила винести рішення на розсуд суду та розглянути дану справу за її відсутності (а.с.45-47).

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 фізична особа підприємець, отримав дозвіл на розміщення групи торгових стаціонарних тимчасових споруд за адресою: м. Бахмут (до 18.02.2016 - Артемівськ), вул. Незалежності (раніше - Радянська), 35 на земельній ділянці площею 132,875 м2, згідно паспортів привязки тимчасової споруди № 4 та № 5 від 16.04.2013, виданих начальником відділу архітектури і містобудування Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради головним архітектором міста ОСОБА_2 (а.с.6-15).

12 березня 2014 року між Артемівською міською радою (власник) та ФОП ОСОБА_1 (сервітуарій) був укладений Договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Артемівська, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.03.2014, № запису про інше речове право 5150026, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 03, що вбачається з витягу № 19693063 (а.с.16).

Відповідно п.1.1 вказаного Договору, земельний сервітут встановлюється відносно земельної ділянки: кадастровий номер № :00:012:1212, наданої для розміщення та обслуговування тимчасової споруди, цільове призначення торгівля продовольчими та непродовольчими товарами, яка розташована за адресою: м. Артемівськ, вул. Радянська, 35. Земельний сервітут встановлюється в інтересах Сервітуарія на земельну ділянку Власника площею 0,0110 га із земель житлової та громадської забудови, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с.17-21). Термін дії договору до 15 квітня 2018 року.

Згідно Звіту від 01.12.2016 року про проведення технічного обстеження обєкта: громадська забудівля по вул. Незалежності, 35 у м. Бахмут Донецької області, проведеного ПП «Фірма «ІНЖЕНЕР» (ліцензія АВ № 590211), експертом з технічного обстеження будівель встановлена відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації побудованої будівлі (а.с.23-29).

Також, як вказує позивач, було здійснено проведення технічної інвентаризації побудованого обєкта нерухомого майна, за результатами якої Комунальним підприємством «Артемівське бюро технічної інвентаризації» виготовлений технічний паспорт від 22.04.2013 року (серія АЕ № 001323) на нежитлову будівлю № 35 по вул. Радянська (нині Незалежності) в м. Артемівськ Донецької області, загальна площа якої складає 59,20 кв.м. (а.с.30-33).

Відповідно довідки КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» № 74 від 01.03.2017 року інвентаризаційна вартість обєкта нерухомого майна нежитлова будівля загальною площею 59,2 кв.м, розташованого за адресою: м. Бахмут, вул. Незалежності, 35, станом на 01.01.2017 року становить 16 844 грн. (а.с.39).

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Як вбачається з листа заступника міського голови Бахмутської міської ради (від 03.03.2017 року № 01-0991-05) на звернення ОСОБА_1 щодо прийняття рішення про визнання права власності на побудований обєкт нерухомості по вул. Незалежності, 35 та здійснення державної реєстрації такого права, то Бахмутська міська рада та її виконавчий комітет не має повноважень з приводу визнання права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, оскільки дане питання відноситься до компетенції суду у порядку цивільного судочинства (а.с.41).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Таким чином, за загальними правилами особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Однак, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судамистатті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 роз'яснено, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний вище самочинно збудована нежитлова будівля, збудована на земельній ділянці, користувачем якої є позивач, яка була надана для розміщення та обслуговування тимчасової споруди, цільове призначення торгівля продовольчими та непродовольчими товарами, відповідно до звіту про проведення технічного обстеження об'єкта, будівля відповідає будівельним вимогам і стандартам.

При цьому, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які могли б свідчити про порушення прав третіх осіб, внаслідок самочинного будівництва здійсненого позивачем на належній йому земельній ділянці.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання за позивачем, відповідно до ст. 376 ЦК України, права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: вул. Незалежності, 35, м. Бахмут, Донецька область.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 328, 376 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», суд -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії ВС № 194325, виданий Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області 15.02.2000 року) право власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: вул. Незалежності, 35, м. Бахмут, Донецька область.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення.

Суддя

ОСОБА_3