Справа № 489/3247/17
Номер провадження 2/489/1886/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря Недавньої А.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві користування власністю та зобовязання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві користування власністю та зобовязання вчинення певних дій. Свої вимоги мотивував тим, що 24.12.2016 р. він придбав у ОСОБА_4 57/200 часток квартири АДРЕСА_1. При цьому, інший співвласник квартири відповідач ОСОБА_3, від права першочергово викупити частку квартири ОСОБА_4 фактично відмовився. В подальшому позивач намагався потрапити до квартири, частину якої він придбав, однак відповідач доступу до квартири йому не надав. Більш того, позивач звертався до правоохоронних органів за захистом свої прав, та при перевірці відповідач пояснив, що конфлікт буде залагоджено, проте на теперішній час згоди між сторонами щодо користування спільною квартирою не досягнуто та позивач до помешкання взагалі потрапити не може. Вказані обставини створюють перешкоди новому власнику у праві користування та розпорядження належним їй майном.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні належною йому часткою квартири АДРЕСА_1, шляхом вселення його до цієї квартири та зобовязання відповідача надати вільний доступ до квартири шляхом передачі ключів від неї.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти позову, вказував при цьому, що сторони не повинні разом проживати та необхідно вирішити питання щодо стягнення компенсації вартості частки у майні на користь позивача, не заявивши таких позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

24.12.2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений Договір купівлі продажу 57/200 часток квартири АДРЕСА_1, посвідчений ПН Миколаївського МНО ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за № 1028.

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець передав майно у власність покупця, а покупець прийняв майно у власність і сплатив за нього обговорену грошову суму.

Згідно п. 2.3 Договору співвласник квартири ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про намір продавця продати належні їй 57/200 часток квартири, але відповіді від нього про своє бажання чи відмову придбати зазначену частку квартири за вказану суму у встановлений строк не надходило, про що свідчить свідоцтво, яке було видано ОСОБА_6, ПН ММНО 17.12.2016 р. за реєстром №2627.

Згідно п.4.6 Договору підтвердженням надання житла в розпорядження покупця і передача за цим договором є передача ключів та документів від житла при підписанні цього договору.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після укладення договору він мав намір користуватись придбаною часткою квартири, проте при спробі потрапити до квартири він виявив, що відповідач змінив замки до квартири. Двері він не відчиняв.

Так, позивач звернувся до правоохоронних органів за захистом своїх прав із заявою щодо вжиття заходів до відповідача, з метою надання доступу до житла.

При проведенні перевірки, було встановлено, що спірні правовідносини є цивільно-правовими, в звязку з чим кримінальне провадження було закрито.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Суд не може прийняти до уваги твердження представника позивача щодо неможливості вселення через те, що частка у нерухомому майні не виділена та відсутня кімната у квартирі, яка б відповідала за житловою площею частці у праві власності позивача, оскільки ці твердження необгрунтовані та суперечать вищенаведеним нормам законодавства стосовно захисту прав власника.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували твердження позивача, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню через порушення прав позивача відповідачем.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 18, 48, 81, 141, 259, 263-264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві користування власністю та зобовязання вчинення певних дій задовольнити .

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1.

Зобов`язати ОСОБА_3 надати вільний доступ до квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7, шляхом передачі ключів від неї.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова