справа № 179/983/17
провадження № 2/179/1168/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

за участю

позивача (відповідача) ОСОБА_1

відповідача (позивача) ОСОБА_2

представника відповідача (позивача) ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину житлового будинку, як спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В :

05 липня 2017 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку.

ОСОБА_1 в позові посилається він є власником житлового будинку по вул. Партизанська, 110, с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1986 року.

У вказаному домоволодінні зареєстровані окрім ОСОБА_1 зареєстрована ОСОБА_2, яка є його колишньою дружиною. ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку із вересня 2015 року. На вимоги позивача про добровільне зняття з реєстрації не реагує, у зв'язку із чим порушує його право власності на домоволодіння.

Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом зняття відповідача з реєстрації із житлового будинку.

05 жовтня 2017 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину житлового будинку, як спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 у позові посилається на те, що спільно сумісно проживала з ОСОБА_1 та 09.09.1986 року у них народилася донька.

12.12.1986 року сторони придбали старий житловий будинок по вул. Партизанська, 110, с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області, який потім розібрали та побудували новий будинок.

22.04.1987 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано 11.08.2017 року. 01.02.1990 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на новозбудований житловий будинок.

ОСОБА_2 зазначає, що з 24.10.2015 року змушена була переїхати із вказаного житлового будинку та на даний час у ньому не проживає.

ОСОБА_2 вважає, що житловий будинок по вул. Партизанська, 110, с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської областіє нажитим за час шлюбу майном сторін і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, кожен із подружжя має рівні частки.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати обєктом права спільної сумісної власності сторін житловий будинок по вул. Партизанська, 110, с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області та визнати за нею право власності на ? частину цього домоволодіння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 первісні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заперечив у задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки вважає, що спірний житловий будинок був набутий ним до шлюбу та є його власністю.

ОСОБА_2 та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечили проти первісного позову, зазначивши, що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки збудований в період шлюбу між сторонами, тому прохали задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що у задоволенні первісних позовних вимог необхідно відмовити, задовольнивши зустрічні позовні вимоги за наступних підстав.

22 квітня 1987 року між сторонами був укладений шлюб, який розірвано 11 серпня 2017 року (а. с. 48).

Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно договору купівлі-продажу будинку від 12 грудня 1986 року, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4 житловий будинок, що знаходиться в с. Личкове житловою площею 45 кв. м. (а. с. 10)

Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Личкове, вул. Партизанська, 110, загальною площею 47.5 кв. м., житловою 21.9 кв. м. належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 01.02.1990 року, зареєстрованого Новомосковським БТІ за № 275-2 (а. с. 50-53).

Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання

шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 370 ЦК України у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч.3 ст. 372 Цивільного Кодексу.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт перебування позивача та відповідача в зареєстрованому шлюбі з 22.04.1987 року по 11.08.2017 рокута той факт, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Личкове, вул. Партизанська, 110, набуто ними в період шлюбу і тому воно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням є необґрунтованою, оскільки вказане домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя.

Тому, з урахуванням викладеного, проаналізувавши викладені норми Закону, дослідивши докази по справі, враховуючи, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін, частки цього майна є рівними, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнивши зустрічні позовні вимоги.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 15, 368-370, 372, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 57-66, 208-210, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісних позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину житлового будинку, як спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Личкове, вул. Партизанська, 110.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), право власності на ? частину:

-житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Личкове, вул. Партизанська, 110, що складається з: А будинок; а сіни; а-1 навіс, Б вбиральня; В, Д сарай; Г гараж; Е літня кухня; 1-3 споруди.

Визнати за ОСОБА_1, 27.06.1963 (ІПН НОМЕР_2), право власності на ? частину:

-житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Личкове, вул. Партизанська, 110, що складається з: А будинок; а сіни; а-1 навіс, Б вбиральня; В, Д сарай; Г гараж; Е літня кухня; 1-3 споруди.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук