РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2017 р. м. Жмеринка

.Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря Штойко О.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Браїлівської селищної ради Жмеринського району (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2) про визначення частки померлого у спільному сумісному майні, -

у с т а н о в и в:

Позивач в позовній заяві просила визначити частки померлих у спільній сумісній власності. Її покійним чоловіку ОСОБА_6 і сину ОСОБА_7, а також їй належить квартира АДРЕСА_1. Чоловік позивача ОСОБА_6 помер 08 січня 2008 року, а син ОСОБА_7 - 25 липня 2017 року. Оскільки частки її чоловіка та сина у спільній квартирі не визначена, нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом. Просила винести рішення, яким визначити частку її померлих чоловіка та сина у спільній сумісній власності на вищезазначену квартиру в розмірі по 1/3 частини.

Сторони у справі та законний представник третіх осіб, будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, попередньо подали заяви, в яких позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, представник відповідача позов визнав повністю, а законний представник неповнолітніх третіх осіб не заперечувала щодо задоволення позову. Також просили справу розглядати за їх відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до копій свідоцтв про смерть ОСОБА_6 помер 08 січня 2008 року в с. Сьомаки Жмеринського району, а ОСОБА_7 помер 25 липня 2017 року в м. Вінниця (а.с. 8, 9).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб 08 грудня 1974 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_8 (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач та ОСОБА_8 записані батьками ОСОБА_7, який народився 29 липня 1977 року (а.с.11).

Згідно з копіями свідоцтв про народження ОСОБА_7 записаний батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12, 13).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 16 квітня 1997 року ОСОБА_8 (Опанасовичу) Афанасійовичу, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 належить квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності (а.с.14).

Згідно з копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 має загальну площу 49,0 кв м., в тому числі житлову 32,6 кв.м. (а.с.15-19).

Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори від 10 листопада 2011 року №1003/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири АДРЕСА_2 після смерта ОСОБА_6, оскільки таке свідоцтво може бути видане лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (а.с.20).

Згідно з довідкою від 26 вересня 2017 року №4073 Браїлівської селищної ради ОСОБА_6, який помер 08 січня 2008 року до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3. На момент смерті разом з спадкодавцем проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_2 (а.с.21).

Відповідно до інформації КП "ВООБТІ" від 04 листопада 2011 року №249, оскільки договір про поділ нерухомого майна , що знаходиться у спільній сумісній власності між співвласниками квартири АДРЕСА_2 не був укладений за життя ОСОБА_6, то позивачу необхідно звернутися до суду для визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності (а.с.22).

Згідно з витягами зі спадкового реєстру заповіту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не залишили. Після їх смерті були заведені спадкові справи (а.с.23, 24, 25, 26).

Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 370 цього ж Кодексу у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Аналіз вищезазначених статей дає підставу зробити висновок, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, законний представник третіх осіб не заперечувала щодо його задоволення, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 640,00 гривень, їй слід повернути 50 відсотків від даної суми, тобто 320 гривень.

Керуючись статтями 200, 206, 263, 264, 265, пунктом 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, на підставі статей 368, 370, 372 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Браїлівської селищної ради Жмеринського району (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2) про визначення частки померлого у спільному сумісному майні задовольнити.

Визначити, що частка у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_6, який помер 08 січня 2008 року в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, становить 1/3.

Визначити, що частка у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_7, який помер 25 липня 2017 року в м. Вінниця Вінницької області, становить 1/3.

Зобов'язати Управління державної казначейської служби України в Жмеринському районі та м. Жмеринці Вінницької області повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 320 (триста двадцять) гривень судового збору, сплаченого при поданні позову.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий К.Шепель