Провадження № 2/243/4284/2017
Справа № 243/9434/17
28 грудня 2017 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кузнецова Р.В.,
при секретареві Малиновській І.Ю.,
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Словянська Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації акціонерного товариства «Родовід Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтував тим, що 01 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Д017/АК-063.07.2 Відповідно до умов наведеного договору банк відкриває ОСОБА_2 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 19 594,00 доларів США строком до 01 листопада 2014 року включно, кредитні кошти надавалися на купівлю автомобіля та сплату страхових внесків. Кредит видано відповідачу за умови сплати ним Банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 9,0 % річних. Сторони також погодили щомісячну плату за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком для нарахування процентів встановлюється у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту. Відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання з забезпечення повного повернення одержаної суми кредиту не пізніше 01 листопада 2014 року, а також зобовязався частково починаючи з місяця, наступного за звітним, не пізніше 10 числа кожного календарного місяця включно, погашати заборгованість за кредитом у сумі 233,00 доларів США, на рахунок вказаний у п. 1.3 Кредитного договору шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.
Проте, всупереч вищевказаним вимогам договору та положенням закону, відповідач ОСОБА_2 до теперішнього часу не виконав зобовязання щодо повернення в повному обсязі кредиту та сплати процентів за користування ним.
У звязку з наведеними порушеннями, загальний розмір грошових вимог Банку, які виникли н підставі Кредитного договору, станом на 29 серпня 2017 року, становить 25 681,64 доларів США та 162 719,14 грн., яка в гривневому еквіваленті складається з 818 005,75 грн. і складається з:
- 25 681,64 доларів США заборгованість по кредиту та процентам (за весь період);
- 24 268,90 грн. сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період);
- 75 075,17 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за весь період);
- 39 321,37 грн. сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період);
- 4 084,20 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період);
- 19 969,50 грн. сума інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період);
Тому, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 681,64 доларів США та 162 719,14 грн., та судові витрати.
В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
З огляду на викладене, оскільки відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не зявився у судове засідання, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації акціонерного товариства «Родовід Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.
У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 01 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Д017/АК-063.07.2
17 червня 2009 року назву Банку офіційно змінено з Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк».
Відповідно до п. 1.1-1.2, зазначеного Договору, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на купівлю автомобілю та сплату страхових платежів на загальну суму 19 594,00 доларів США, строком до 01 листопада 2014 року. Для обліку виданого кредиту Банк відкрив позичковий рахунок.
Пунктом 1.5 Кредитного договору встановлено, що процентна ставка за користування кредитом дорівнює 9.0 % річних.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути грошові кошти та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобовязання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Частиною другої статті 625 Цивільного кодексу встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року встановлено, що Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).
Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Крім того, пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_2 зобовязання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконував, кредит та проценти не погашав, у звязку з чим на 29 серпня 2017 року заборгованість відповідача перед ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором № Д017/АК-063.07.2 від 01 листопада 2007 року становить 25 681,64 доларів США та 162 719,14 гривень, яка складається з:
- 24 268,90 грн. сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період);
- 75 075,17 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за весь період);
- 39 321,37 грн. сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період);
- 4 084,20 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період);
- 19 969,50 грн. сума інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період);
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за кредитом у розмірі 25 681,64 доларів США та 162 719,14 грн.
Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні до суду із даним позовом судового збору в розмірі 12 270 грн. 09 коп. який на підставі положень ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р,-
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації акціонерного товариства «Родовід Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
19 969,50 грн. сума інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період).
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4