Справа № 456/490/17
Провадження № 2-о/456/49/2017
РІШЕННЯ

іменем України

14 листопада 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Саса С. С.

при секретарі Карпин О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою та просить встановити факт належності йому архівної довідки № Г-24366 виданої 26.12.2016 року Державним архівом Львівської області на імя ОСОБА_2 про переселення з ОСОБА_3 на територію України згідно угоди від 09.09.1944 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що він народився 19.08.1940 року у с.Волосате, Республіка Польща. У 1946 році сімя заявника у складі матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та бабці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 була переселена з ОСОБА_3 на територію України у Дрогобицьку область згідно угоди між урядом УРСР і Польським комітетом національного визволення про евакуацію українського населення з території ОСОБА_3 і польських громадян з території УРСР від 09.09.1944 року. Згодом сімя переїхала до м.Стрия Львівської області. В даний час візове законодавство ЄС надає право на отримання багаторазових Шенгенських віз громадянам, які були переселені з території ОСОБА_3 у 1944 -1947рр. на підставі вище зазначеної угоди. Дані спрощення стосуються також дітей, внуків та одного з подружжя евакуйованих осіб з умовою представлення оригіналу документу, що підтверджує факт переселення з території ОСОБА_3 на територію України їх батьків, дідів, а також документу, що підтверджує їх родинні звязки. Тому заявник звернувся до Державного архіву Львівської області з проханням надати архівну довідку, щоб підтвердити факт переселення. Однак на звернення Державний архів Львівської області 26.12.2016 року видав архівну довідку № Г -24366 про переселення заявника з членами сімї з ОСОБА_3, в якій допустив помилки, зокрема, прізвище заявника та прізвища членів його сімї зазначено ОСОБА_2, замість Гузан, а також заявника по-батькові та по-батькові матері зазначено Юркович, Юрківна замість Миколайович та Дмитрівна та відмовився вносити виправлення мотивуючи, що так було зазначено у документах, а тому заявник змушений звернутися до суду з заявою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав повністю, пославшись на обставини викладені в заяві та просить заяву задоволити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча належним чином про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку був повідомлений.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в 1946 році сімю заявника було переселено з ОСОБА_3 на територію України. Також свідок пояснив, що маму заявника звали ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в червні 1946 році всіх жителів с.Волосате Польща пересилили на територію України, в тому числі сімю заявника.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, свідків, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Зі свідоцтва про народження серії ЯЕ № 556975 виданого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що в графі батьки записано батько ОСОБА_8 та мати ОСОБА_4.

З довідки № Г-24366 виданої Державним архівом Львівської області 26.12.2016 року ОСОБА_9 вбачається, що в документах архіву значиться, що родина у складі: голови родини ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4, членів родини ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 у 1946 році були переселені у Дрогобицьку область у звязку з угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею з с.Волосате, Лісківського повіту, Жешівського воєводства, ОСОБА_3.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги не знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви за недоведеністю заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218, 256 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_13