Справа № 183/3655/17
Провадження № 2/183/2589/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з секретарем Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 09 липня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № DNARRB209464847, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7 667,13 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 12 травня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 13 828,52 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 982,04 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5,77 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 2 698,74 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 6 007,28 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 634,69 грн.

Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Також, до суду представником позивача надана заява про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 250,00 грн., оскільки виклик відповідача було здійснено через оголошення у пресі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (у редакції від 03 серпня 2017 року) причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку.

Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк" передало 09 липня 2013 року відповідачу ОСОБА_1 у власність 7 667,13 гривень, на умовах укладеного з ним цього ж дня згідно з ст. 1054 ЦК України кредитного договору № DNARRB209464847 відповідно до ст.ст. 207, 639 цього кодексу у формі заяви позичальника та "Умов та правил надання банківських послуг", долучених до справи в копії (а.с. 6, 7-16).

За умовами цього договору, що обовязкові для сторін у справі згідно з ст. 629 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 отримав в кредит кошти під проценти за користування ними в розмірі 0,12 % річних, з поверненням позивачу частинами у визначені узгодженою заявою позичальника строки до 08 липня 2016 року включно зі сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 122,67 грн.

Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п.п. 2.4.2.2.1 - 2.4.2.2.4 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України.

Зобовязання відповідача за укладеним договором відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 2.4.2.2.7 Умов та правил надання банківських послуг штрафом та пенею.

Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобовязання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 4-5), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача, що він не оспорював. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обовязку, і строків виконання за договором, у звязку з чим відповідач прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання у вигляді штрафу та пені, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 порушив взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 3 982 гривень 04 коп. боргу за кредитом і 5 гривень 77 коп. боргу з процентів. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити за весь час прострочення сплати боргу 1 134 гривні 69 коп. штрафу, а в задоволенні позовних вимог щодо пені належить відмовити.

Одночасно, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми, яка зазначена в позовній заяві як заборгованість за комісією, необхідно відмовити, виходячи з того, що зі змісту поданого позивачем до суду договору не вбачається будь-яких істотних умов, які б вказували відповідно до ст.ст. 628, 638 ЦК України на укладання змішаного договору з елементами договору комісії за визначенням ст. 1011 цього Кодексу, і умови нарахування комісійної плати та її розмір не зазначені, а так само не вбачаються будь-які умови нарахування пені та її розмір. Згідно ст.ст. 202, 203, 509 ЦК України за загальним правилом не допускається зобов'язання без відповідної правової підстави його виникнення, через що відсутність факту надання послуг комісії та умов і розміру нарахування пені, виключає нарахування комісійної плати та пені, а тому в позові в частині цих вимог належить відмовити за відсутності згідно ст. 11 ЦК України підстав виникнення права у позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Велика Ковалівка, 28/77), на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", (, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) заборгованість за договором № DNARRB209464847 від 09 липня 2013 року у розмірі 5 122 гривні 50 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 982,04 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 5,77 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 634,69 грн., а також судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., а всього на суму 6 722 (шість тисяч сімсот двадцять дві) грн. 50 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г. Є. Майна