Справа №359/2742/17
Провадження №2/359/1473/2017
29 листопада 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Коробові О.П.,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 18 травня 1991 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сім'єю з ОСОБА_2, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.
ОСОБА_1 не з'явився у судове засідання. Позивач надіслав заяву (а.с.12), в якій він підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.
Відповідач не з'явилась у судове засідання також. ОСОБА_2 завчасно у встановлено-му порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтвер-джується матеріалами поштової кореспонденції (а.с.20, 21).
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності сторін.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що 18 травня 1991 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що був складений відповідний актовий запис за №1716. Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16 березня 2017 року (а.с.2).
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.
Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.
Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.
З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно з ч.3 цієї ж статті якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Встановлено, що на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в розмірі 640 гривень. Пред'явлений ним позов задово-лений.
З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб, укладений 18 травня 1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за №1716, розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протя-гом 10 днів з дня отримання його копії.
Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Борис-пільського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець