Справа №265/4127/17
Провадження №2/265/1239/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.,

В С Т А Н О В И В:

У червні 20167 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстровим номером 4472.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначено про те, що 5 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № MRT9RX01090162.

За умовами цього договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 1785,30 грн. на строк до 05.03.2007р. на придбання мобільного телефону зі сплатою за користування кредитом відсотків та комісії щомісяця.

04 травня 2017 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби м Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 4472 від 12.12.2016 р., який було здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, та просив суд визнати його таким, посилаючись на порушення нотаріусом положень ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про нотаріат», а також ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а також стягнути судові витрати.

У судове засідання позивач та його представник, діючий на підставі довіреності не з'явились, просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмові запереченні, в яких заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що 07.11.2016р. боржникові направлялась вимога про необхідність виконання зобов'язання та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, отже, при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом були суворо дотримані всі вимоги ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Просила відмовити в задоволення позову.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та його представник в судове засідання не з'явились, подали до суду заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши про наявність усіх необхідних, встановлених законодавством підстав для вчинення виконавчого напису та усіх без виключення обов'язкових реквізитів виконавчого напису.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

5 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № MRT9RX01090162.

За умовами цього договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 1785,30 грн. на строк до 05.03.2007р. на придбання мобільного телефону зі сплатою за користування кредитом відсотків та комісії щомісяця.

17 листопада 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису, у зв'язку з невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором № MRT9RX01090162 від 05.06.2006 року щодо своєчасності сплати відсотків та погашення кредиту.

12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером № 4472 за яким стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 42177,24 гривень, в утому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1395,42 грн., заборгованість за відсотками - 6924,09 грн., заборгованість з комісії - 199,92 грн., заборгованість з пені - 31173,18 грн., заборгованість по штрафам (фіксована складова) - 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 1984,63 грн.

04 травня 2017 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. № 4472 від 12.12.2016 року, старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Гладковою О.О. відкрито виконавче провадження № 53868009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» боргу в розмір 42177,24 грн.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зокрема, в обґрунтування позову ОСОБА_1, крім іншого, посилався також на те, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», зазначені в заяві про вчинення виконавчого напису, неправомірні. Зокрема, ОСОБА_1 не погоджувався з нарахуванням сум пені та штрафів за користування кредитом, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса, як безспірна заборгованість, оскільки проживає в м.Маріуполі, а, отже на нього розповсюджуються положення ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині заборони нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із до зобов'язань за кредитними договорами. Позивач також зазначав, що в порушення статті 87 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, про що свідчить і направлення вимоги до ОСОБА_1 поза межами трирічного строку позовної давності.

Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем за реєстровим номером 4472.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2017 року.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: І.М.Міхєєва