печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5766/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 грудня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Підпалого В.В.,

при секретарі - Вишневській О.Р .,

розглянувши у засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту, - Позивач) звернувся до суду із позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2 (надалі по тексту - Відповідач) грошові кошти у загальному розмірі 4 118 104 (чотири мільйони сто вісімнадцять тисяч сто чотири) грн. 47 коп., що складається з: 1 632 000,00 грн. - суми основного боргу за договором позики грошей від 05.12.2015р. № 4; 227 653,06 грн. - інфляції; 61 011,41 грн. - 3% річних; 2 267 440,00 грн. - штрафу.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позов за вказаних ним обставин. На засідання, яке було призначено 01.12.2017 року не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини не явки не відомі, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.

На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та позивача, вивчивши надані сторонами докази, дійшов до наступного висновку.

Позивач зазначає в своєму позові, що 05.12.2015р. між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) був укладений договір позики грошей, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 05.12.2015р. та зареєстрований в реєстрі за № 1946 (далі - договір позики від 05.12.2015р. № 1946).

Пунктами 1, 7 договору позики від 05.12.2015р. № 1946 встановлено, що ОСОБА_1 (Позикодавець за договором позики від 05.12.2015р. № 1946) передав у власність ОСОБА_2 (Позичальник за договором позики від 05.12.2015р. № 1946) до підписання Сторонами цього договору, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, та зобов'язалась повернути вищевказану суму грошових коштів до 05.01.2016р.

05.01.2016р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було внесено зміни до договору позики від 05.12.2015р. № 1946, які були посвідчені 05.01.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 4, що оформлено 05.01.2016р. Договором про внесення змін до договору позику грошей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 05.12.2015р., за реєстровим № 1946 (далі - договір від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946).

Згідно з п. 1, 2 договору від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946, ОСОБА_2 зобов'язалась повернути грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, до 05.02.2016р.; Інші умови договору позики від 05.12.2015р. № 1946 залишаються без змін і Сторони підтверджують за ними свої зобов'язання (копія договору від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946 додається).

Таким чином, Відповідачка за договором позики від 05.12.2015р. № 1946 зобов'язана була повернути Позивачу грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, до 05.02.2016р. Пунктом 6 договору позики від 05.12.2015р. № 1946 передбачено, що після повернення боргу, Позикодавцем видається Позичальнику власноручна розписка про одержання грошей.

20.07.2016р. Відповідачка повернула Позивачу грошові кошти у сумі, що еквівалентно на день повернення за комерційним банківським курсом 50 000 (п'ятидесяти тисяч) доларів США.

В цей же день, а саме 20.07.2016р. за домовленістю Сторін був укладений договір про розірвання договору застави автотранспортного засобу від 05.12.2015р. № 1947 (копія договору додається). Однак, грошові кошти за договором позики від 05.12.2015р. № 1946 в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США не були повернуті Позивачу Відповідачкою в установлений договором строк.

Лише 20.07.2016р. Відповідачкою було повернуто Позивачу лише частину позики у сумі, що була еквівалентна на день повернення за комерційним банківським курсом 50 000 (п'ятидесяти тисяч) доларів США.

У зв`язку з цим, Позивач був змушений звернутися до Печерського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з Відповідача наданих в позику грошових коштів.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, за договором позики обов`язком позичальника є дії, спрямовані на повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлений договором.

Разом з тим, несвоєчасно виконання рішення суду допускає можливість застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України, згідно з якими боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 11 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. ОСОБА_1 (надалі по тексту, - Позивач) звернувся до суду із позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2 (надалі по тексту - Відповідач) грошові кошти у загальному розмірі 4 118 104 (чотири мільйони сто вісімнадцять тисяч сто чотири) грн. 47 коп., що складається з: 1 632 000,00 грн. - суми основного боргу за договором позики грошей від 05.12.2015р. № 4; 227 653,06 грн. - інфляції; 61 011,41 грн. - 3% річних; 2 267 440,00 грн. - штрафу.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позов за вказаних ним обставин. На засідання, яке було призначено 01.12.2017 року не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини не явки не відомі, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.

На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та позивача, вивчивши надані сторонами докази, дійшов до наступного висновку.

Позивач зазначає в своєму позові, що 05.12.2015р. між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) був укладений договір позики грошей, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 05.12.2015р. та зареєстрований в реєстрі за № 1946 (далі - договір позики від 05.12.2015р. № 1946).

Пунктами 1, 7 договору позики від 05.12.2015р. № 1946 встановлено, що ОСОБА_1 (Позикодавець за договором позики від 05.12.2015р. № 1946) передав у власність ОСОБА_2 (Позичальник за договором позики від 05.12.2015р. № 1946) до підписання Сторонами цього договору, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, та зобов'язалась повернути вищевказану суму грошових коштів до 05.01.2016р.

05.01.2016р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було внесено зміни до договору позики від 05.12.2015р. № 1946, які були посвідчені 05.01.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 4, що оформлено 05.01.2016р. Договором про внесення змін до договору позику грошей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 05.12.2015р., за реєстровим № 1946 (далі - договір від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946).

Згідно з п. 1, 2 договору від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946, ОСОБА_2 зобов'язалась повернути грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, до 05.02.2016р.; Інші умови договору позики від 05.12.2015р. № 1946 залишаються без змін і Сторони підтверджують за ними свої зобов'язання (копія договору від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946 додається).

Таким чином, Відповідачка за договором позики від 05.12.2015р. № 1946 зобов'язана була повернути Позивачу грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, до 05.02.2016р. Пунктом 6 договору позики від 05.12.2015р. № 1946 передбачено, що після повернення боргу, Позикодавцем видається Позичальнику власноручна розписка про одержання грошей.

20.07.2016р. Відповідачка повернула Позивачу грошові кошти у сумі, що еквівалентно на день повернення за комерційним банківським курсом 50 000 (п'ятидесяти тисяч) доларів США.

В цей же день, а саме 20.07.2016р. за домовленістю Сторін був укладений договір про розірвання договору застави автотранспортного засобу від 05.12.2015р. № 1947 (копія договору додається). Однак, грошові кошти за договором позики від 05.12.2015р. № 1946 в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США не були повернуті Позивачу Відповідачкою в установлений договором строк.

Лише 20.07.2016р. Відповідачкою було повернуто Позивачу лише частину позики у сумі, що була еквівалентна на день повернення за комерційним банківським курсом 50 000 (п'ятидесяти тисяч) доларів США.

У зв`язку з цим, Позивач був змушений звернутися до Печерського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з Відповідача наданих в позику грошових коштів.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, за договором позики обов`язком позичальника є дії, спрямовані на повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлений договором.

Разом з тим, несвоєчасно виконання рішення суду допускає можливість застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України, згідно з якими боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 11 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. ОСОБА_1 (надалі по тексту, - Позивач) звернувся до суду із позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2 (надалі по тексту - Відповідач) грошові кошти у загальному розмірі 4 118 104 (чотири мільйони сто вісімнадцять тисяч сто чотири) грн. 47 коп., що складається з: 1 632 000,00 грн. - суми основного боргу за договором позики грошей від 05.12.2015р. № 4; 227 653,06 грн. - інфляції; 61 011,41 грн. - 3% річних; 2 267 440,00 грн. - штрафу.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позов за вказаних ним обставин. На засідання, яке було призначено 01.12.2017 року не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини не явки не відомі, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.

На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та позивача, обставини, повідомлені свідками ОСОБА_6, ОСОБА_5, вивчивши надані сторонами докази, дійшов до наступного висновку.

Позивач зазначає в своєму позові, що 05.12.2015р. між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) був укладений договір позики грошей, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 05.12.2015р. та зареєстрований в реєстрі за № 1946 (далі - договір позики від 05.12.2015р. № 1946).

Пунктами 1, 7 договору позики від 05.12.2015р. № 1946 встановлено, що ОСОБА_1 (Позикодавець за договором позики від 05.12.2015р. № 1946) передав у власність ОСОБА_2 (Позичальник за договором позики від 05.12.2015р. № 1946) до підписання Сторонами цього договору, а ОСОБА_2 прийняла грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, та зобов'язалась повернути вищевказану суму грошових коштів до 05.01.2016р.

05.01.2016р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було внесено зміни до договору позики від 05.12.2015р. № 1946, які були посвідчені 05.01.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 4, що оформлено 05.01.2016р. Договором про внесення змін до договору позику грошей, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 05.12.2015р., за реєстровим № 1946 (далі - договір від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946).

Згідно з п. 1, 2 договору від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946, ОСОБА_2 зобов'язалась повернути грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, до 05.02.2016р.; Інші умови договору позики від 05.12.2015р. № 1946 залишаються без змін і Сторони підтверджують за ними свої зобов'язання (копія договору від 05.01.2016. № 4 про внесення змін до договору позики грошей від 05.12.2015р. № 1946 додається).

Таким чином, Відповідачка за договором позики від 05.12.2015р. № 1946 зобов'язана була повернути Позивачу грошові кошти в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США, до 05.02.2016р. Пунктом 6 договору позики від 05.12.2015р. № 1946 передбачено, що після повернення боргу, Позикодавцем видається Позичальнику власноручна розписка про одержання грошей.

20.07.2016р. Відповідачка повернула Позивачу грошові кошти у сумі, що еквівалентно на день повернення за комерційним банківським курсом 50 000 (п'ятидесяти тисяч) доларів США.

В цей же день, а саме 20.07.2016р. за домовленістю Сторін був укладений договір про розірвання договору застави автотранспортного засобу від 05.12.2015р. № 1947 (копія договору додається). Однак, грошові кошти за договором позики від 05.12.2015р. № 1946 в сумі 2 750 000 (два мільйони сімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно на день укладення цього договору за комерційним банківським курсом 110 000 (сто десять тисяч) доларів США не були повернуті Позивачу Відповідачкою в установлений договором строк.

Лише 20.07.2016р. Відповідачкою було повернуто Позивачу лише частину позики у сумі, що була еквівалентна на день повернення за комерційним банківським курсом 50 000 (п'ятидесяти тисяч) доларів США.

У зв`язку з цим, Позивач був змушений звернутися до Печерського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з Відповідача наданих в позику грошових коштів.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, за договором позики обов`язком позичальника є дії, спрямовані на повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлений договором.

Разом з тим, несвоєчасно виконання рішення суду допускає можливість застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України, згідно з якими боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 11 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 526, 527 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1 ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; боржник, 3 який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з цим, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 31.01.2017р. складає: 4 118 104 (чотири мільйони сто вісімнадцять тисяч сто чотири) грн. 47 коп. (що складається з: 1 632 000,00 грн. (суми основного боргу)+ 227 653,06 грн. (інфляції)+ 61 011,41 грн. (3% річних)+ 2 267 440,00 грн. (штрафу)).

Тому, суд вважає позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 15, 16, 60, 533, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 10, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) грошові кошти у загальному розмірі 4 118 104 (чотири мільйони сто вісімнадцять тисяч сто чотири) грн. 47 коп., що складається з: 1 632 000,00 грн. - суми основного боргу за договором позики грошей від 05.12.2015р. № 4; 227 653,06 грн. - інфляції; 61 011,41 грн. - 3% річних; 2 267 440,00 грн. - штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. та судові витрати у вигляді правової допомоги у сумі 11 500 (одинадцять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., що у загальному розмірі складає 19 500 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.

Заходи забезпечення позову скасувати при набранні рішенням законної сили.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Підпалий В.В.