Справа № 127/4916/17
Провадження № 2/127/2600/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.

розглянувши в судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що 25.05.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між сторонами був зареєстрований шлюб.

15.12.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, про що зроблено відповідний запис в книзі розірвання шлюбів №1320 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії I-AM №066182. Після розірвання шлюбу позивачу було присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.07.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який в подальшому розірвано 30.08.2016 року, про що складено відповідний актовий запис №296 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-АМ №097879. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачу визначено прізвище ОСОБА_5.

Син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає з матірю, позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні.

Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, що стало причиною звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач подав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

25.05.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між сторонами був зареєстрований шлюб.

15.12.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, про що зроблено відповідний запис в книзі розірвання шлюбів №1320 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії I-AM №066182. Після розірвання шлюбу позивачу було визначено прізвище ОСОБА_3.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.07.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який в подальшому розірвано 30.08.2016 року, про що складено відповідний актовий запис №296 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-АМ №097879. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачу було визначено прізвище ОСОБА_5.

Син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає з матірю, позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні.

Відповідач після розірвання шлюбу належним чином не допомагає утримувати сина. Відповідач молода, здорова людина, може працювати та отримувати дохід.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 21022, АДРЕСА_1, місце роботи не відоме, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 640 грн.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання.

Суддя