РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/377/17
Провадження № 2/327/163/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2017 року смт.Розівка
Розівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Антіпової Т.А.,
при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,
за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Розівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
01 грудня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.12.2013 року у розмірі 34 797 грн. 48 коп., яка склалася із заборгованості за кредитом 2 050 грн. 39 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 27 519 грн. 43 коп., заборгованості за пенею - 3 094 грн. 45 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1 633 грн. 21 коп.. Також, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 1 600 грн. 00 коп.
В судове засідання представник позивача не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с. 40).
Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила (а.с. 53, 78).
За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211, ст.280 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у позовній заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідача ОСОБА_2 від 13.12.2013 року, останній надав згоду на приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Зі змісту цієї заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зазначила, що згодна з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, позичальник ОСОБА_2 в цій заяві зазначила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення в письмовому виді (а.с. 6,7).
Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.
Як встановлено судом, договір, що укладений між сторонами, складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 СП-2010-256.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Положеннями ч.1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому
Судом встановлено, що 13.12.2013 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений договір, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 СП-2010-256. Відповідач ОСОБА_2 висловила свою згоду на укладання договору саме в такій формі та зазначила, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді.
Таким чином, на підставі наданих письмових доказів, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки.
З п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентам за користуванням ним, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону при припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Судом встановлено, що протягом дії укладеного кредитного договору жодна з його сторін не заявила про його припинення, а тому він автоматично був пролонгований, отже строк дії кредитного договору не закінчився.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором укладеним з відповідачем ОСОБА_2 станом на 24.10.2017 року сума заборгованості склала 34 797 грн. 48 коп., яка склалася із заборгованості за кредитом 2 050 грн. 39 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 27 519 грн. 43 коп., заборгованості за пенею - 3 094 грн. 45 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1 633 грн. 21 коп.. (а.с.4,5).
Зазначена сума заборгованості за Договором, відповідачем ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді, не сплачена.
Відповідач ОСОБА_2 заперечень проти позову у будь-якій формі не надала, а також не надала доказів, які б підтверджували факт повної сплати грошових коштів за Договором, чим не виконав вимоги ст. 12 ЦПК України.
Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами Договору, а саме пунктом 1.1.5.25 передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 19).
У той самий час, умовами цього Договору передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6) (а.с. 28).
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).
В даному випадку штрафи і два різних види пені, нараховані в один і той же період, на переконання суду, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення штрафу відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) 1 633 грн. 21 коп. не підлягає задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_2, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором, яка станом на 24.10.2017 року складає: в сумі 32 664 грн. 27 коп., яка склалася із заборгованості за кредитом 2 050 грн. 39 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 27 519 грн. 43 коп., заборгованості за пенею - 3 094 грн. 45 коп. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_2 в сумі 1 501 грн. 91 коп., виходячи з розрахунку: (32 664 грн. 27 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 600 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 34 797 грн. 48 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 501 грн. 91 коп.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 549, 610, 612, 626, 627, 629, 631, 634, 1048-1050, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив - Розівським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.А. Антіпова