Справа №461/6995/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Думичі Р.М.,

за участю представників

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, за участю третьої особи Управління соціального захисту у місті Львові Галицького відділу соціального захисту про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_6, третя особа Управління соціального захисту у місті Львові Галицького відділу соціального захисту про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. ОСОБА_5 є особою з інвалідністю з дитинства 2-ої групи та перебуває на обліку у Галицькому відділі соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Відповідачем ОСОБА_6 з 01.06.2013 року по 31.07.2016 рік оформлено щомісячну грошову допомогу малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом I та II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Однак, з 01.08.2016 року виплата допомоги припинена у звязку із неналежним доглядом за ОСОБА_5 З червня 2016 року її брат ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою та її чоловіком. Саме вона здійснює догляд за братом. Вважає, що за час проживання з ОСОБА_6 її брату ОСОБА_5 заподіяна матеріальна та моральна шкода у звязку із неналежним доглядом. Стверджує, що відповідач вчиняв фізичне насильство над братом, жорстоко з ним поводився, не годував, принижував. Просять суд стягнути з ОСОБА_6Є на користь ОСОБА_5 82198 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди; змусити відповідача спростувати наклеп зведений на ОСОБА_1 шляхом вибачення.

16.11.2016 року позивачі уточнили позовні вимоги та просять суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 82198 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди.

26.07.2017 року позивачі повторно уточнили позовні вимоги, просять суд стягнути з ОСОБА_6Є на користь ОСОБА_5 340 514,26 грн., з яких: 140 514 грн. матеріальна шкода та 200 000 грн. моральна шкода.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву, додатково надав пояснення про те, що позивачами не доведено жодними належними доказами факту побиття ОСОБА_5, спричинення на нього психологічного тиску чи знущань діями відповідача.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю з дитинства 2-ої групи та перебуває на обліку у Галицькому відділі соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

З 01.11.2007 року по 19.04.2008 року ОСОБА_5 перебував на обліку, як дитина-інвалід. Отримувачем допомоги був його батько ОСОБА_7.

Однак, після смерті батька щомісячну грошову допомогу малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом I та II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду отримував брат ОСОБА_5 ОСОБА_6, зокрема з 01.06.2013 року по 31.07.2016 рік.

З 01.08.2016 року виплата допомоги припинена у звязку із неналежним доглядом за ОСОБА_5

Як встановлено у судовому засіданні з червня 2016 року позивач ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою та її чоловіком. Саме вона здійснює догляд за братом і з 01.10.2016 року до закінчення терміну дії МСЕК (31.03.2017 року) отримує допомогу по догляду за ним.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У матеріалах справи відсутні належні докази заподіяння ОСОБА_5 матеріальної шкоди діями відповідача ОСОБА_8 на суму заявлену позивачами.

На думку суду, припинення виплати допомоги, яку отримував відповідач є достатнім заходом реагування.

Окрім того, у судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надали покази про те, що ОСОБА_6 належним чином здійснював догляд за братом ОСОБА_5

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховує вимоги розумності та справедливості.

Вимога позивача про відшкодування йому відповідачем моральної шкоди в розмірі 200 000 не є обґрунтованою, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.

Покази свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, надані у судовому засіданні, не спростовують та не підтверджують факту заподіяння ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди на суму вказану у позовній заяві.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки позивачами не доведено причинний зв'язок між заподіяною йому матеріальною та моральною шкодою та неправомірними діями відповідача, не доведено розміру матеріальної та моральної шкоди, а також не доведено вини відповідача у її заподіянні, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 82, 223, 264, 265-268 ЦПК України, ст. ст. 23, 84, 1166 ЦК України суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, за участю третьої особи Управління соціального захисту у місті Львові Галицького відділу соціального захисту про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька