РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Християнська злагода» з участю третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору про надання кредиту та договору іпотеки припиненими, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася в суд з позовом до Кредитної спілки «Християнська злагода», в якому просить визнати причини пропуску позивачкою строку звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити строк для подання даної позовної заяви, визнати Кредитний договір №228/11 про надання кредиту від 09.07.2007 року та Договір іпотеки від 09.07.2007 року припиненими.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2007 року між Кредитною спілкою «Християнська злагода» та позивачкою було укладено договір №228/07 про надання кредиту, відповідно до умов якого відповідач зобовязався надати грошові кошти у кредит позивачу у сім 1 500 000 грн. 00 коп., що є еквівалентом 297 029 доларів США 70 центів, строком на 36 місяців (з 09 липня 2007 року по 09 липня 2010 року) зі сплатою 48 % річних. В забезпечення виконання зобовязань по Договору було укладено Договір іпотеки від 09.07.2007 року між відповідачем, як Іпотекодержатилем та позивачем, як Іпотекодавцем, посвідченим 09.07.2007 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Вказує, що між сторонами було укладено ряд договорів про надання кредиту, зазначених вище та, з метою забезпечення виконання зобовязань по вказаних договорах між сторонами нібито укладено й Договір іпотеки від 09.07.2007 року. Натомість, зазначений договір іпотеки від 09.07.2007 року укладався лише і виключно в забезпечення виконання зобовязань за Договором №228/17 про надання кредиту № 09.07.2007 року. Вказує, що передбачені Договором про надання кредиту зобовязання щодо надання Кредитною спілкою «Християнська злагода» ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 1 500 000, 00 грн. не були виконані протягом обумовлених умовами Договору 60-ти робочих днів, ані протягом строку дії самого Договору про надання кредиту, строк дії якого закінчився 09.07.2010 року, графік повернення платежів, які відповідач зобовязався надати ОСОБА_1, надані так і не були. Натомість, як на момент підписання даного Договору про надання кредиту так і протягом усього строку його дії зазначені вище підстави для відмови у наданні кредиту були відсутні, а відтак невідомо, з яких підстав відповідач взагалі не виконав взятих на себе зобовязань по Договору №228/17 про надання кредиту від 09.07.2007 року та не повідомив позивача про мотиви та факт такого невиконання зобовязань. Позивач вважає, що такими діями відповідач, в якості кредитодавця, грубо порушив взяті на себе зобовязання за Договором про надання кредиту №228/11 від 09.07.2007 року, вчинивши заборонену чинним законодавством односторонню відмову від виконання зобовязань, а також враховуючи, що строк даного Договору закінчився 09.07.2010 року, відтак існують достатні та беззаперечні підстави для визнання Договору №228/11 від 09.07.2007 року припиненим. Крім того позивач вважає, що й Договір іпотеки від 09.07.2007 року, укладений муж Кредитною спілкою «Християнська злагода» та ОСОБА_1 також підлягає визнанню його припиненим у звязку із припиненням основного зобовязання, яким зазначений Договір іпотеки від 08.05.2007 року був забезпечений.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала аналогічні пояснення викладені у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, просив відмовити в задоволенні такого. В своїх письмових запереченнях 03.06.2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу на рішення Франківського районного суду м.Львова від 06.05.2011 року, яким повністю задоволені позовні вимоги позивачів у справі за позовом Кредитної спілки «Християнська злагода», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10Г, до ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_11 про стягнення коштів. Разом з апеляційною скаргою, апелянти подали клопотання про поновлення терміну на апеляційне оскарження, оскільки, як вони стверджували, їм не було відомо, про існування рішення суду про стягнення з них коштів на користь позивачів по даній справі. ОСОБА_7, Апеляційний суд Львівської області залишив апеляційну скаргу без руху, і як вбачається зі змісту ухвали про залишення без руху від 11.07.2016 року, встанови, що Таким чином, доводи ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про те, що їм не було відомо про зміст оскаржуваного рішення до 24 червня 2016 року спростовуються матеріалами справи. Дане рішення, свідчить черговим підтвердженням того, що позивачем ОСОБА_1 пропущено термін позовної давності, при зверненні до Франківського районного суду м.Львова з позовною заявою про визнання Кредитного договору та Договору іпотеки припиненими. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представники третіх осіб в судовому засіданні позов заперечили, вважають його безпідставним.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Християнська злагода» укладено договір №228/07 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 1 500 000 грн. 00 коп., що є еквівалентом 297029, доларів США 70 центів строком на 36 місяців з 09 липня 2007 року по 09 липня 2010 року та на умовах, встановлених цим договором зі сплатою 48 % річних.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 12.09.2011 року позов Кредитної спілки Християнська злагода, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_10 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення коштів задоволено, вирішено: Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь кредитної спілки Християнська злагода- 314960 грн., ОСОБА_4 - 123546 грн., ОСОБА_3 - 29004 грн., ОСОБА_2 - 155968 грн., ОСОБА_10 - 400000 грн. шляхом звернення стягнення на майно передане в іпотеку, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 214,5 кв.м. по вул.Ак.Сахарова, 80-а у м.Львові вказані під літерами: від 64-1по 64-4; стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_6 в користь Кредитної спілки Християнська злагодавитрати по наданні правової допомоги в сумі 20 450 грн, судовий збір в сумі 51 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а також в дохід держави 1649 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.12.2016 року рішення Франківського районного суду м.Львоа від 12.09.2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову Кредитної спілки Християнська злагода, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_10 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Вказаним рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.12.2016 року встановлено, що суд першої інстанції вірно прийшов до переконання про наявність обовязку відповідача ОСОБА_1 перед позивачем КС «Християнської злагоди» про сплату 1023478 грн. 74 коп. заборгованості за кредитом, у тому числі і про солідарне стягнення такої заборгованості ще й з відповідача ОСОБА_6 як поручителя, в силу вимог ст. ст. 546, 553 ЦК України. Вірним є і висновок суду про можливість задоволення вимог КС «Християнська злагода» як іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення у будинку № 80-а по вул. Ак. Сахарова у м. Львові, загальною площею 214,5 кв. м., в силу ст. ст. 3, 33, 38 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором №288/07 від 09.07.2007 року між Кредитною спілкою «Християнська злагода» та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки від 09.07.2007 року, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 214,5 кв.м., що находяться за адресою: м.Львів, вул.Академіка ОСОБА_12, буд 80-а, які у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (ОКП ЛОР «БТІ та ЕО») 06.07.2007 року за №15138940 та у технічному паспорті ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 21.02.2007 року, /інвентарний №623/ вказані під літерами: від «64-1» по «64-4» включно, і які належатимуть гр. ОСОБА_1 на праві приватної власності в майбутньому, і на яку, відповідно до законодавства може бути звернено стягнення.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. Іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами § 6 гл. 49 ЦК та Законом України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку».

Підстави припинення застави визначені у ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про заставу". Застава припиняється:

- з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання;

- в разі загибелі заставленого майна;

- в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно;

- в разі примусового продажу заставленого майна;

- при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;

- в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Відповідно до ч. 1. ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що підставами припинення іпотеки, зокрема, є: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що зобовязання за договором №228/07 від 09.07.2007 року про надання кредиту та договору іпотеки від 09.07.2007 року не припинені.

Зобов'язання за Кредитним договором не припинилося, а тому і Договір іпотеки є чинним та діє до повного виконання зобов'язання іпотекодавцем, у зв'язку з чим підстави для визнання припиненим договору іпотеки відсутні.

Таким чином, оскільки зобовязання позивача перед відповідачем не припинені, ОСОБА_1 має заборгованість перед КС «Християнська злагода», Договір іпотеки є чинним, суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Крім того, в судовому засідання представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що лише у червні місяці 2016 року повноважному представнику зі списків справ призначених до розгляду Апеляційним судом Львівської області стало відомо, що на розгляді в Апеляційному суді Львівської області перебуває справа за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Християнська злагода», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 27.11.2014 року по справі, де боржником виступала саме позивач.

Відтак, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.07.2016 року встановлено, що доводи ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про те, що їм не було відомо про зміст оскаржуваного рішення до 24 червня 2016 року спростовуються матеріалами справи. Встановлено, що в судовому засіданні 24 березня 2011 року брали участь представник ОСОБА_6 ОСОБА_13 та представник ОСОБА_1-ОСОБА_14, що стверджується журналом судового засідання за 24 березня 2011 року. Останні були належним чином повідомлені про наступний розгляд справи на 06 травня 2011 року

Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У відповідності до вимог п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на викладене, оскільки судом встановлено безпідставність позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Християнська злагода» з участю третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору про надання кредиту та договору іпотеки припиненими- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя : Ю.М.Ванівський