Справа № 171/1637/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2017 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Десятникової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради, орган опіки та піклування Апостолівського району Дніпропетровської області,про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи орган опіки та піклування Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4,

встановив:

12.08.2017 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини. Заявами від 16.10.17 року (а.с.41-42) та від 10.12.2017 року (а.с.52-53) уточнював позовні вимоги та остаточно просив суд встановити спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 у вигляді постійних щотижневих побачень позивача із сином у четвер і неділю з 10 до 15 години за київським часом, які можуть проходити за місцем проживання позивача та його батьків на території села Вільне Ниво-Трудівської сільської ради Апостолівського району. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він та відповідачка є батьками дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він та відповідачка перебували у шлюбі у період часу з 03 серпня 2013 року по 30 червня 2017 року, розірвавши шлюб з особистих причин. За рішенням суду від 16.03.2017 року із позивача стягнуто аліменти, які він сплачує. Позивач є батьком малолітнього сина,з яким бажає спілкуватися та здійснювати його виховання, на що позивач має законне право. На цей час права позивача як батька порушуються відповідачем: вона не надає позивачу спілкуватися із своїм малолітнім сином, чим порушує права батька-позивача, вказані у наведених статтях Сімейного кодексу. До того ж, не підпускаючи батька до сина, відповідачка порушує право своєї дитини на вільне спілкування із його батьком. Позивач звернувся із відповідною заявою до органу місцевого самоврядування, як органу опіки і піклування, але вказаний орган справу по суті не вирішив, самоусунувшись від цього, надавши Рішення у формі відписки, рекомендувавши звертатися до суду, на підставі зазначеного просить позов задовольнити.

Відповідачем ОСОБА_3 06.10.2017 року надано заперечення проти позову, згідно яких просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, встановити порядок зустрічей позивача ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 щонеділі з 17-00 до 18-00 години у її присутності і лише за місцем її проживання до досягнення дитиною 3 років. Заперечення обґрунтовано тим, що вона є матірю спільної неповнолітньої дитини, ніколи раніше не заперечувала спілкуватись відповідачу з дитиною і навіть намагалася сприяти цим зустрічам так як розуміє, що дитина потребує батьківського тепла, виховання та любові. Декілька раз позивач дійсно приходив до будинку і приносив речі для дитини і фрукти, але сама зустріч з сином його не цікавила, тому як на перших хвилинах зустрічі він починав ображати її з особистих поглядів, погрожувати та вчиняв сварку. Після таких візитів фізичний стан відповідачки значно погіршувався і це відображалося на їх дитині, так як відповідачка ще й досі годує дитину груддю. Враховуючи той факт, що позивач ще в період вагітності вигнав відповідачку зі спільного дому, та відповідачка була змушена, під час сильних морозів піти у невідомість, задля збереження фізичного та морального стану, щоб мати можливість народити здорову дитину, тож з дня народження сина та по теперішній час, дитина проживає разом з відповідачкою. Крім того, відповідачка просить суд звернути увагу на те, що позивач є суспільно небезпечною людиною, так як він постійно погрожує її життю та життю її дитини, нападає на неї з погрозами та насильством прямо на вулицях села, ночами довільно заходить на територію подвіря відповідачки, стукає у вікна. Відповідач не може вільно пересуватися по вулиці, гуляти з дитиною, та навіть здійснювати вкрай необхідні для життя покупки в магазині, тому що позивач крізь її переслідує.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, будучи за його згодою допитаним по правилам допиту свідка пояснив, що перебував у шлюбі з відповідачем, жили у його будинку, після повернення з АТО він вияви відсутність подарованих на весілля грошей, відповідач пояснень не надала та пішла з дому будучи вагітною, проживала у своїх батьків, про народження дитини повідомила по телефону, через декілька днів з дня народження, він намагався налагодити сімейне життя, однак вважає, що відповідач знаходиться під впливом родичів та не йде на примирення, чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Коли він прийшов провідати дитину, брат позивача його побив, подаровані ним сину речі виставлені з дому. Він бажає спілкуватись з дитиною, однак за місцем свого проживання або за місцем проживання його батьків. Тому просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, та пояснила, що ніколи раніше не заперечувала спілкуватись позивачу з дитиною і навіть намагалася сприяти цим зустрічам так як розуміє, що дитина потребує батьківського тепла, виховання та любові, але була вимушена обмежити будь які зустрічі та особисте спілкування з дитиною, оскільки позивач постійно погрожує її життю та життю її дитини, нападає з погрозами та насильством прямо на вулицях села, приїхавши до неї додому побив її брата, вона неодноразово була вимушена звернутися до поліції, про агресивні нападки позивача. Проти позову заперечує, оскільки позивач не бачив дитину, дитині тільки 1 рік, дитина на грудному вигодовуванні, тому заперечує проти побачень позивача у нього вдома та в його батьків.

Представник орган опіки та піклування Апостолівського району Дніпропетровської областів судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, однак просила врахувати висновок органу опіки та піклування, те що позивач дитину не бачив, дитини не має двох років, тому раптове розлучення дитини з матірю може привести до негативних наслідків.

Представник третьої особи орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 03.08.2013 року сторони одружились, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.02.16 року серія І-КИ № 333750 (а.с. 6).

Сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5).

На теперішній час шлюб між сторонами розірвано рішенням Апостолівського районного суду від 19.06.17 року (а.с. 7).

Дитина проживає разом з відповідачкою, що визнали в судовому засіданні сторони та підтверджується актом депутатського обстеження (а.с.35).

Позивач в судовому засіданні стверджував, що мати дитини перешкоджає йому спілкуватися та бачитися із малолітнім сином, що не заперечувалося в суді відповідачкою.

Виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради розглядалось питання щодо участі позивача у вихованні сина, однак, рішенням від 02.02.17 року батькам рекомендовано встановити день для спілкування з батька з дитиною, а з питань розвязання спору звернутись до суду (а.с.8).

Позивач працює, проходив службу у Збройних Силах України, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою (а.с.9). На даний час працює в ДПП "Кривбаспромводопостачання", також за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою (а.с.22).

Відповідач ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою складеною депутатом округу (а.с.34).

Відповідач зверталась до Апостолівського ВП з заявами про вчинення кримінальних правопорушень позивачем, однак відділом поліції ознак правопорушення виявлено не було (а.с.29,30).

В провадженні СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження за заявою брата відповідача ОСОБА_1А - ОСОБА_6 про спричинення гр. ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, що підтверджується довідкою про прийняття заяви про злочин (а.с.31).

Висновком спеціаліста підтверджено наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які могли бути спричинені 21.07.17 року (а.с.32-33).

Витягом з кримінального провадження від 07.08.17 року підтверджено, що позивач звертався в Апостолівський ВП з заявою про спричинення йому тілесних ушкоджень 21.07.2017 року (а.с.69), згідно заяви ОСОБА_1 тілесні ушкодження йому спричинені ОСОБА_7 (а.с.71).

Апостолівський районний орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації вважає доцільним визначити порядок участі батька у вихованні сина - до досягнення шести років за місцем проживання дитини щочетверга та один вихідний на тиждень (субота або неділя) з 10 до 13 години не порушуючи режиму дитини та за попередньою згодою з матірю, про щ складено висновок (а.с.56).

Суд встановив, що між сторонами існують спірні правовідносини щодо участі батька у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, відповідачкою ОСОБА_3 порушені права позивача ОСОБА_1 щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, як батька, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно п. п. 7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків,опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має право брати участь у вихованні сина і має право на спілкування з ним, а відповідачка ОСОБА_3 не повинна перешкоджати йому в цьому.

При визначенні часу спілкування позивача з дитиною, суд враховує висновок органу опіки та піклування, вік та стан здоровя дитини, її розпорядок дня, факт роботи позивача, тому відхиляє аргументи позивача щодо побачень позивача з дитиною з 10 до 15 години за місцем проживання позивача та його батьків, і вважає неможливим ці побачення поза місцем проживання дитини та без присутності матері. Суд вважає недостатніми побачення батька з дитиною протягом 1 години один день на тиждень і вважає недостатніми з цього приводу аргументи відповідача, також суд не погоджується з висновком органу опіку та піклування щодо визначення строку обраного способу участі батька до шести років. Суд вважає доцільним визначити ОСОБА_1 порядок побачень з малолітнім сином щочетверга та одного вихідного дня (субота або неділя) з 10-00 години до 13-00 години не порушуючи режиму дитини, і саме такий спосіб буде відповідати інтересам дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,12,13, 258,259,263,264, 265, 268, 273ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визначивши такий порядок спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - систематичні побачення кожного тижня, у четвер та один вихідний на тиждень (субота або неділя) з 10-00 години до 13:00 години, за місцем проживання дитини, у присутності матері дитини - ОСОБА_3.

В іншій частині позову - відмовити.

Повний текст виготовити протягом 10 діб.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя:ОСОБА_8