Провадження № 2/761/1681/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа : Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), третя особа : Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.03.1992 року. Крім позивача, в квартирі також зареєстровані її діти - відповідачі, але в даній квартирі не проживають, оскільки виїхали за кордон ще до досягнення ними 16-ти річного віку, домовленості про збереження за ними житлової площі не існує, перешкод у користуванні квартирою позивач не чинить, наміру повертатися та проживати у цій квартирі відповідачі не мають. При цьому вони не отримували та не мають паспортів громадян України, що унеможливлює здійснення зняття з реєстрації місця проживання. Тому позивач просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.03.1992 року.

Згідно інформації з реєстру вулиць та інших поіменованих об'єктів, що надана Департаментом містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація» за №055-5910 від 04.04.2017 року стара назва АДРЕСА_1, що була перейменована за Розпорядженням Київської міської ради народних депутатів та Київської міської державної адміністрації від 02.02.1993 №16/116 «Про повернення вулицям історичних назв, перейменування парків культури та відпочинку, станції метро».

За відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві у талон відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1, вписані діти, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За інформацією, наданою територіальними підрозділами Головного управління ДМС України в м. Києві, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з питання оформлення паспорта громадянина України до ГУДМС України в м. Києві не звертались.

Згідно до довідки Комунального центру «Центр комунального сервісу» від 02.04.2016 року в даній квартирі зареєстровані позивач як власник, а також відповідачі.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 163 ЖК Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Відповідно до ст. 11 цього ж Закону орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради (ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Як встановлено в судовому засіданні відповідачі не проживають в квартирі АДРЕСА_1 більше шести місяців, а тому вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування даною квартирою підлягає задоволенню.

Вимога позивача про зняття з реєстрації відповідачів задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною, позивачем не доведено, що порушені його права та він звертався до органу реєстрації з рішенням суду про позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття особи з реєстрації, а йому було відмовлено у вчиненні даної дії.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 163 ЖК Української РСР, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.60, 169, 179, 212, 214, 215, 223, 224-228, ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа : Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні іншою частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя