справа №619/4400/16-ц
провадження №2/619/322/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря

судового засідання - Мєщан І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про визначення місця проживання малолітньої дитини», де в третій особі є служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, -

установив

До суду звернулася позивач ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 «про визначення місця проживання малолітньої дитини», де в третій особі є Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації. Із матеріалів провадження вбачається, що за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2014 року малолітня донька позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкала з її батьком - ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач завжди не погоджувалася з рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2014 року та намагалася врегулювати дане питання в законному порядку, але на той час думка доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була вирішальною, оскільки на комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, яка відбувалася в 2014 році, вона зазначила, що хоче жити з сестрою та татом. Враховуючи вік дини з боку відповідача чинився тиск на дитину та вона в силу свого віку потрапила під його вплив.

Враховуючи вищезазначене позивач вкотре звернулася до Служби у справах дітей Дергачівської райдержадміністрації з проханням врегулювати питання місця проживання дитини. Їй було рекомендовано звернутися до суду, оскільки дане питання вже розглядалося в суді.

На засідання комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації було розглянуто заяву позивача. На комісії були присутні її малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та колишній чоловік ОСОБА_3 та позивач. ОСОБА_4 проявляла прихильність до матері та відмовлялась йти до батька. Старша донька позивача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, також була присутня на засіданні комісії, та зазначала, що вона заперечує проти того, що мати хоче її роз'єднати з молодшою сестрою.

Позивач надала докази щодо рівня доходів, наявності житлово-побутових умов та стану здоров'я. За місцем проживання вона мешкає з громадянським чоловіком, з яким виховує спільного сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. В будинку створені умови для проживання дітей, в наявності окремі ліжка, місця для занять, дитячі речі та іграшки. Громадський чоловік та його матір, як власниця будинку, не заперечують проти того, щоб позивач забрала до себе доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що вони написали відповідні заяви в службі у справах дітей райдержадміністрації.

Також позивач надала докази щодо її участі у вихованні доньки. Школа, в якій навчається ОСОБА_4, характеризує матір з позитивного боку, та зазначає, що останнім часом ОСОБА_4 дійсно потрібна материнська ласка та турбота

Тому позивач прохала визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її матір'ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала заявлені вимоги.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, прохав відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Гасс Т. В. прохав задовольнити позов у повному обсязі та пояснив, що підтримує висновок Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 13 грудня 2016 року було розглянуто заяву ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3) про надання їй висновку про доцільність визначення місця проживання її малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею.

За рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2014 року малолітня дитина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкала з батьком громадянином ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1.

На засідання комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації були присутні батьки малолітньої дитини ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 З ними прибула на засідання і дівчинка. ОСОБА_4 проявляла велику прихильність до матері та відмовлялась йти до батька. Старша донька заявниці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, також була присутня на засіданні комісії, та зазначила, що вона заперечує проти того, що її матір хоче її роз'єднати з молодшою сестрою .

Мати малолітньої дитини громадянка ОСОБА_2 надала докази щодо рівня її доходів, наявності житлово-побутових умов та стану здоров'я. За місцем проживання заявниця мешкає з громадянським чоловіком з яким виховують спільного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. В будинку створені умови для проживання малолітніх дітей, в наявності окремі ліжка, місця для занять, дитячі речі та іграшки.

Громадянка ОСОБА_2 також надала докази щодо її участі у вихованні доньки. Школа, в якій навчається ОСОБА_4, характеризує матір з позитивного боку, та зазначає, що останнім часом дівчина дійсно потрібна материнська ласка та турбота. Також дівчинка скаржилася на відносини з батьком та зазначала класному керівнику, що хоче жити з мамою.

Батько дитини громадянин ОСОБА_3 також надав докази щодо його участі у вихованні та утриманні дитини, рівня його доходів, наявності житлово-побутових умов.

Враховуючи вищезазначене, рішенням комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації від 13 грудня 2016 року № 96 «Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_2 про надання їй висновку про доцільність визначення місця проживання її малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею», районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її матір'ю громадянкою ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3).

Суд, вивчивши надані докази,показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 по справі - вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 19 червня 1998 року, розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_2.

За рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2014 року малолітня дитина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкала з батьком громадянином ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації від 13 грудня 2016 року № 96 «Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_2 про надання їй висновку про доцільність визначення місця проживання її малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею» - малолітню дитину передали для постійного місця проживання з матір'ю громадянкою ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 19 СК України та ст. 212 ЦПК України суд здійснює перевірку висновку органу опіки та піклування на предмет обґрунтованості й повноти та може з ним не погодитись, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

До суду було подано Висновок з Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №01-62/4978 від 19.02.2016 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити судом місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2.

Але суд вважає, що Висновок з Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №01-62/4978 від 19.02.2016 року не обґрунтований та суперечить інтересам дитини.

З Висновку вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дергачівської райдержадміністрації від 13.12.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 виявила «велику прихильність до матері та навідріз відмовилася йти до батька».

Згідно вимог ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Таким чином, суд або відповідний орган опіки та піклування при вирішенні питання про встановлення місця проживання дитини може враховувати домку дитини, яка досягла 10 років.

Але у даному разі суд вважав за можливе врахувати думку дитини - неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка досягне 10-літнього віку через чотири місяці, опитавши її у судовому засіданні у присутності психолога ОСОБА_13 та вчителя - класного керівника ОСОБА_14 Однак, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи на вихованні матері з грудня 2016 року - у судовому засіданні не підтвердила своє бажання залишитися за місцем проживання матері, а пояснила, що не може обрати собі самостійно місця проживання, що суд розцінює, як розчарування дівчинки відношенням матері до дитини та людей, з якими вона проживає.

Тим більше, що в судовому засіданні встановлені факти негативної поведінки ОСОБА_2 14.01.2017 року у нетверезому стані вона прийшла за місцем проживання колишнього чоловіка-відповідача ОСОБА_3, була з синцями та саднами, жалілася на побиття з боку чоловіка, з яким проживає - ОСОБА_15, який вигнав її з домівки разом із сином, якого вона народила - ОСОБА_7, 2014 року народження, а також із ОСОБА_4. Даний факт у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_10, які вочевидь бачили дані обставини.

Вищевикладені обставини тільки підтверджують той факт, що в ОСОБА_2, 1980 року народження, не склалося сім'ї із ОСОБА_15, 1992 року народження, тому що навіть на вимогу суду вони не зареєстрували шлюб. Суд вважає, що даний факт здатний несприятливо вплинути на виховання дитини ОСОБА_4, 2007 року народження.

Позивач ОСОБА_2 за Висновком з Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №01-62/4978 від 19.02.2016 року зареєстрована у АДРЕСА_3. На вимогу суду вона була зареєстрована у будинку власника ОСОБА_11 з березня 2017 року.

Перевіряючи житлово-побутові умови для дитини за місцем проживання матері, судом встановлено, що у трьох житлових кімнатах будинку по АДРЕСА_2 зареєстровано та проживають семеро осіб, що підтверджує довідка по справі № 590 від 15.03.2017 року, а саме: ОСОБА_16, 1967 року народження, ОСОБА_17, 1964 року народження, ОСОБА_18, 1986 року народження, ОСОБА_15, 1992 року народження, ОСОБА_7, 2014 року народження, ОСОБА_2, 1980 року народження.

При цьому Службою у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації згідно акту обстеження умов проживання від 13 березня 2017 року встановлено, що у будинку є окрема кімната для проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, 2007 року народження, де є її іграшки, місце для занять та відпочинку.

Але суд критично відноситься до виявлених обставин, враховуючи, що повнолітній син власників житла ОСОБА_18, 1986 року народження, порушуючи права та інтереси своїх батьків - змушений проживати з престарілими батьками в одній кімнаті. У той же час в другій житловій кімнаті проживають ОСОБА_2, 1980 року народження та ОСОБА_15, 1992 року народження, а також їх малолітній син ОСОБА_7, 2014 року народження. Тільки при таких обставинах ОСОБА_4, 2007 року народження може бути забезпечена окремою кімнатою для проживання, де є її спальне місце, місце для навчання та ігор.

Виявлені факти суд вважає суперечливими та такими, що порушують право на житло усіх членів сім'ї ОСОБА_15 і суттєво погіршують умови проживання членів їх родини, роблячи їх неможливими з точки зору вимог ЖК України. Крім того, ОСОБА_18, 1986 року народження не надав письмової згоди проживати в одній кімнаті із престарілими батьками.

Тобто суд вважає, що Службою у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації згідно фактично не з'ясовано умов проживання малолітньої ОСОБА_4, 2007 року народження, коли у грудні 2016 року її передали для проживання у матері. А ті умови проживання, які виявлені у судовому засіданні - є незадовільними.

При цьому суд враховує, що речі, які вказані в акті обстеження умов проживання від 13.03.2017 року за адресою АДРЕСА_2 є такими, що ними безумовно користується дитина ОСОБА_4 - ліжко, письмовий стіл з приладдям, холодильник, посуд, постіль, хатня обстановка та ін. в кімнатах, та будинку. Але дані речі не належать безумовно не тільки дитині, а й ОСОБА_19 і ОСОБА_15, спеціально не придбані саме для дитини, являються власністю третіх осіб - сім'ї ОСОБА_16 та ОСОБА_17, які не знаходяться у родинних відношеннях з матір'ю дитини і з самою дитиною, тобто власник речей можуть в перший-ліпший момент перервати тимчасове користування вказаними речами з боку дитини і її матері.

Тим більше, що ОСОБА_2 не надала судові ніяких документів, чи являється вона членом сім'ї ОСОБА_16 та ОСОБА_17 чи ОСОБА_15 При цьому суд враховує, що позивач так і не надала до засідання довідку, в якій якості вона зареєстрована у будинку ОСОБА_11 по АДРЕСА_2.

Далі суд з'ясовував питання доходів сторін. Позивач ОСОБА_2 до судового засідання надала довідку про доходи у середньомісячному розмірі близько 3500 грн.

Але в судовому засіданні встановлено, що батько ОСОБА_3, працюючи робітником, отримуючи заробітну плату в 3500 грн. (що сторони не оспорювали у судовому засіданні), самотужки виховував з 2014 року двох неповнолітніх дітей і при цьому не отримував від матері ОСОБА_2 ніякої матеріальної допомоги чи добровільно сплачених аліментів на утримання дітей, що підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, 1998 року народження, пояснивши, що мати завжди уникала надавати дітям - у тому числі і ОСОБА_4, 2007 року народження - матеріальну допомогу, кинула дітей напризволяще, всі ці роки батько сам виховував та дбав про дітей, приділяв та приділяє їм увагу, ставиться до них з великої любов'ю та розумінням.

Крім цього, суд досліджував Висновок Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №01-62/4978 від 19.02.2016 року, а також характеристику педагога малолітньої дитини ОСОБА_4, 2007 року народження, де вбачається, що «дівчинці бракує уваги матері, материнської ласки та турботи. Мати ОСОБА_4 водила її купувати одяг, від спілкування дівчинка мала задоволення». Однак, вказані обставини доводять, що ОСОБА_2 фактично мало займається вихованням доньки, хоча у судовому засіданні не встановлено фактів, коли батько дитини перешкоджав матері бачитися з дитиною, виконувати свої батьківські обов'язки та спілкуватися з дівчинкою.

Тому у судовому засіданні психолог ОСОБА_13 та класний вихователь ОСОБА_14 2007 року народження не змогли підтвердити свої висновки, що дівчинку необхідно передати на виховання матері та визначити місце проживання дитини разом з матір'ю. А саме вчитель дитини ОСОБА_14 пояснила, що за п'ять місяців проживання з матір'ю дитина не покращила свої успіхи в школі, вона зовсім слабо стала вчитися, особливо по математиці. Дівчинка залишилася тихою, мовчазною та неговіркою, у якої мало подруг та товаришів. Тобто проживання дитини з матір'ю не пішло їй на користь.

Тим більше, що психолог ОСОБА_13 у судовому засіданні відмітила, що мати користується тим, що дівчинці бракує її уваги, та матір заважає спілкуватися дитині з батьком: у її присутності дівчинка боїться підійти до батька і самостійно спілкуватися з ним.

З протоколу психологічної допомоги ОСОБА_4 ,2007 року народження, учениці 4 кл. Двурічанської ЗОШ при розлученні батьків - вбачається, що ОСОБА_4, 2007 року народження через п'ять місяців проживання з матір'ю не прийняла її нових родичів, бо зображала на малюнках свого батька, матір, себе та брата ОСОБА_7. Тобто дівчинка проживає на теперішній час у несприятливих для себе умовах, у чужій для себе сім'ї.

У судовому засіданні встановлено, що дівчинка дійсно тягнеться до матері, хоче завоювати її прихильність та авторитет. Але це означає лише те, що дитина до цього часу була позбавлена цих відчуттів. І як пояснила свідок ОСОБА_6, 1998 року народження - мати 1 раз в місяць навідувала молодшу дочку, а один раз у дві неділі дзвонила їй по мобільному телефону, хоча батько не заперечував проти спілкування дитини з матір'ю. Крім того, у судовому засіданні позивач ОСОБА_19 пояснила, що на ґрунті гостро неприязних відносин, які склалися у неї із колишнім чоловіком ОСОБА_3 - вона бажає спочатку «відібрати у нього молодшу дочку, а затим і хату». Такий реальний, а не показний спосіб мислення позивача в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_4, 1998 року народження, яка коротко спілкувалася із матір'ю, а також свідок ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_11 підтвердила у судовому засіданні, що у період проживання дитини в її будинку на вихованні матері з грудня 2016 року у відсутність ОСОБА_2 (яка зайнята на роботі весь день) дівчина весь час дивиться дуже багато мультфільмів, телевізор, спілкується з ОСОБА_17, ОСОБА_11, які намагаються розрадити дитину, граються з нею на вулиці. Коли позивач ОСОБА_2 приходить з роботи, то приділяє увагу своєму молодшому сину ОСОБА_7, 2014 року народження, а затим і дочці.

У той же час на період виховання дитини у батька ОСОБА_3 ОСОБА_4 ходила до різноманітних гуртків, краще навчалася, з нею займалася з математики сестра ОСОБА_6, 1998 року народження, що підтвердила класний керівник дитини ОСОБА_14 Забирала дівчину із школи рідна бабуся ОСОБА_10, яка кормила її, допомагала перевдягатися, слідкувала за акуратністю дитини, вони разом із сестрами та батьком прибирали вдома, прали, виконували хатні роботи, тобто дівчинка брала навички ведення господарства, яке вона вела у власному будинку, у власній сім'ї.

Суд перевірив Висновок Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №01-62/4978 від 19.02.2016 року, який виходив з того, що дівчинка «скаржилася на відносини з батьком». Але у судовому засіданні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила, що батько ніколи її не ображав. У той же час - пояснила дівчина - мати постійно тисне на дитину, що ОСОБА_4 буде проживати тільки з нею. Зі спілкування з матір'ю за послідні п'ять місяців дитині запам'яталися тільки гарні мультики, які вона тепер постійно дивиться і їй ніхто не заважає це робити, а також мама із дядею ОСОБА_15, що дивляться за братом ОСОБА_7, 2014 року народження, мати також гуляла з дівчиною.

Суд також перевірив умови проживання дитини в сім'ї батька ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, де в трьох житлових кімнатах проживають три особи - батько ОСОБА_3, його дочка ОСОБА_6, 1998 року народження, та дочка ОСОБА_4, 2007 року народження, де є дійсно обладнане місце для ОСОБА_4 для ігор, навчання та відпочинку, хатньої роботи, де члени її сім'ї люблять її, допомагають, навчають та бережуть.

З акту обстеження умов для проживання в будинку батька ОСОБА_3 вбачається, що в домі йде активне будівництво та добудова додаткових житлових кімнат, батько дітей старанно готується збільшити житлову площу, забезпечити дітей місцем для проживання, ігор, відпочинку. В кімнатах, де нема будівництва - забезпечені належні умови проживання. Кухня у будинку знаходиться у стані ремонту, але це не заважає готувати їжу.

Причому речі у будинку та домашня обстановка належать батькові ОСОБА_3, а також його дітям.

Суд також ураховує, що в Висновку Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області №01-62/4978 від 19.02.2016 року при передачі дівчинки для проживання з матір'ю відсутнє умова і посилання на можливість спілкування ОСОБА_4 з батьком дитини.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" судам роз'яснено, що, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність виключних обставин для визначення місця проживання дитини ОСОБА_4, 2007 року народження з батьком ОСОБА_3 за адресою у АДРЕСА_1, до якого висновку і прийшов суд за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.09.2014 року. Причому, суд не вважає дані обставини розлученням дитини із матір'ю, так як вони не позбавляють матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про визначення місця проживання малолітньої дитини», де в третій особі є служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Ю. Кононихіна