АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.,

секретар Тодоряк Г.Д.

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_4,

апеляційна скарга ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2017 року, головуючий у 1 інстанції Семенко О.В.,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в березні 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та поділ майна подружжя.

Посилалася на те, що 30 вересня 1995 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. 24 березня 2009 року шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу, в червні 2009 року, вони налагодили стосунки і продовжили проживати однією сім'єю в будинку по АДРЕСА_1, в якому вона зареєстрована і на даний час, вели спільне господарство, спільний бюджет, утримували та виховували дітей, мали взаємні права та обов'язки подружжя, хоча не звертались до державного органу РАЦС про реєстрацію шлюбу.

За час проживання в зареєстрованому шлюбі ними було придбано таке майно: 17 лютого 2005 року автомобіль марки « AUDI A 6» , реєстраційний номер НОМЕР_1. та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Вербівці Заставнівського району Чернівецької області: площею 0,85 га; площею 1,15 га; площею 0,01 га; площею 0,07 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку cepіїi НОМЕР_2; площею 0,04 га; площею 0,17 га; площею 1,42 га, площею 1,47 га, площею 1,56 га, площею 1,57 га, площею

________________________________________________________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/794/1156/17 Категорія: 48

1,60 га, площею 1,58 га, площею 1,53 га, площею 1,47 га, площею 1,46 га, площею 1,39 га ,площею 0,05 га.

Також зазначала, що відповідач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. На момент дарування та прийняття спадщини житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 складався з 66, 40 кв.м житлової площі. Під час шлюбу за спільні кошти відбулося значне покращення вказаного будинку, який перейшов у власність відповідача в занедбаному стані.

За час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ними було придбано майно: 20-ти тонний контейнер, що розташований на території МТК «Калинівський ринок» площею 21,84 кв.м., та 5-ти тонний контейнер, що розташований на території МТК «Калинівський ринок» площею 10,50 кв.м.

Просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без шлюбу з червня 2009 року по березень 2013 року та поділити їх спільне майно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Поділено спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельних ділянок, які розташовані в с. Вербівці Заставнівського району Чернівецької області:

площею 0,85 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3;

площею 1,15 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4;

площею 0,01га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5;

площею 0,07 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2;

площею 0,04 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6;

площею 0,17 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7;

площею 1,42 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8;

площею 1,47га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9;

площею 1,56 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10;

площею 1,57 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_11;

площею 1,60 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_12;

площею 1,58 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_13;

площею 1,53 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_14;

площею 1,47 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_15;

площею 1,46 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_16;

площею 1,39 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_17;

площею 0.05 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_18.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 50 650 грн., що складає 1/2 вартості автомобіля марки «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2017 року представник відповідача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Позивачка безпідставно і без поважних причин пропустила строк звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя. Крім того, доказів про дійсну вартість майна позивачкою не надано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що земельні ділянки та спірний автомобіль набуті відповідачем за період шлюбу з позивачем, а тому підлягають поділу. Стягуючи з відповідача на користь позивача 1/2 вартості спірного автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль проданий, а відповідно до висновку оцінювача його вартість складає 101 300 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

У відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 30 вересня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. 24 березня 2009 року шлюб було розірвано.

Право власності на земельні ділянки, які розташовані в с. Вербівці Заставнівського району Чернівецької області, плошею 0,85 підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3; площею 1,15 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4; площею 0,01га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5; площею 0,07 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2; площею 0,04 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6; площею 0,17 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7; площею 1,42 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8; площею 1,47га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9; площею 1,56 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10; площею 1,57 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_11; площею 1,60 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_12; площею 1,58 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_13; площею 1,53 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_14; площею 1,47 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_15; площею 1,46 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_16; площею 1,39 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_17; площею 0.05 га підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_18, зареєстровано за відповідачем.

Автомобіль марки «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстровано за відповідачем 17 лютого 2005 року відповідно до довідки УДАІ УМВС України в Чернівецькій області від 28 серпня 2014 року № 8/3188.

Ринкова вартість вказаного автомобіля, відповідно до висновку оцінювача № 157/14, становить 101 300 грн..

В апеляційній скарзі апелянт посилається на пропущення позивачем строку позовної давності, однак дані доводи апелянта не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

Згідно з ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС чи з дати набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Вирішуючи питання початку перебігу строку позовної давності, слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення права власності когось із подружжя. Неподання позову про поділ майна, в тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б свідчили про заперечення права одного з подружжя на набуте в період шлюбу майно, яке зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права такого подружжя і вказувати на початок перебігу строку позовної давності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Посилання апелянта на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2009 року у сторін виник конфлікт про поділ майна і з цього часу слід обчислювати строк позовної давності, є безпідставними, оскільки це не свідчить про те, що право позивачки на майно було порушено. Позивачка ОСОБА_1 продовжувала проживати в житловому будинку по АДРЕСА_1 і ніхто не заперечував її право на майно, набуте в період шлюбу.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи є висновок оцінювача № 157/14, згідно з яким ринкова вартість легкового автомобіля марки «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 17 вересня 2014 року становить 101 300 грн.

Твердження апелянта про те, що встановлена вартість автомобіля не відповідає ринковій вартості та висновок оцінювача не є належним та допустимим доказом, а спірний автомобіль було продано за 800 дол. США, є безпідставними.

Відповідачем, на спростування наданого висновку, не надано належних та допустимих доказів стосовно дійсної вартості спірного автомобіля, чи його вартості на момент відчуження.

Як роз'яснив Пленум ВСУ в постанові № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, при ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи зі змагальності цивільного процесу (ст.ст. 10, 60 ЦПК України) та приймаючи до уваги, що апелянт не надав доказів, які б спростовували доводи позовної заяви, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні слід відмовити.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах, ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 26 грудня 2017 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

В.Ф. Міцней