АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2324/17 Головуючий 1 інст. Шинкарчук Я.А.
Справа № 635/7557/16-ц Доповідач Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок «А-1», загальною площею 86,20 кв.м, житловою площею 21,0 кв.м, що знаходиться в смт. Васищеве, вул. Трудова, 5 Харківського району Харківської області на праві спадщини за законом після смерті ОСОБА_2, яким вказаний будонок було самочинно збудовано.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що у 1999 році, її батько ОСОБА_2, одержав у спадщину житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями: сарай «Б», льох «В», № 1,3 огорожа, № 2 колонка в смт. Васищеве Харківського району по вул. Трудова, 5, та 28 січня 1999 року отримав свідоцтво на спадщину за законом та зареєстрував право власності на вказаний будинок.

17 березня 2001 року Васищівською селищною радою ОСОБА_2 було видано Державний акт на право постійного користування землею на земельну ділянку загальною площею 0,1317 га по вул. Трудова, 5 в смт. Васищеве Харківського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель.

10 грудня 2015 року ОСОБА_2 помер, не зареєстрував за життя за собою право власності на збудований новий будинок «А-1».

16 грудня 2015 року позивач звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини після батька, про що одержала витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Інших спадкоємців, крім позивача, на спадщину ОСОБА_2 немає.

25 липня 2016 року Харківським районним БТІ було видано технічний паспорт на будинок з надвірними будівлями по вул. Трудова,5 в смт. Васищеве Харківського району з відміткою про ще, що будинок «А-1» є самочинним будівництвом, інвентаризаційна вартість становить 390 581 грн.

Висновком про технічний стан будівельних конструкцій жилого будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Трудова, 5, виготовленого ТОВ «Пром-будконструкція» встановлено, що допускається подальша експлуатація будівлі жилого будинку.

Однак, у звязку з тим, що нотаріусом було відмовлено позивачу в оформленні спадщини на вказаний будинок, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове рішення, яким позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень статті 331, частин 2, 3 статті 376 ЦК України, Закону України «Про архітектурну діяльність», Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та тих обставин, що померлий ОСОБА_2 не набув право власності на спірний будинок, здійснивши відповідний передбачений законом порядок набуття права власності на новостворене нерухоме майно.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 січня 1999 року, виданого державним нотаріусом Другої Харківського району державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №1-91, номер спадкової справи 597/98, ОСОБА_2 успадкував після померлої 19 червня 1998 року ОСОБА_4, жилий будинок (літ. «А-1») з надвірними будівлями (сарай «Б», №1,3 огорожа, №2 колонка,), що знаходиться в смт Васищеве, Харківського району, Харківської області, вул. Трудова, №5.

Згідно з Державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ХР №037873 від 17 березня 2001 року, на підставі рішення виконкому Васищівської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 13 лютого 2001 №45, ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,1317 га по вул. Трудова, 5 в смт. Васищеве Харківського району Харківської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №780.

Як встановлено з копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №520171, виданого виконавчим комітетом Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області 14 грудня 2015 року на підставі актового запису №80, ОСОБА_2 помер 10 грудня 2015 року.

У відповідності до отриманої з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за вих.№193/01.16 від 26.01.2017, після померлого 10 грудня 2015 року ОСОБА_2, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, із заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку звернулась дочка померлого ОСОБА_1. Так, 29 листопада 2016 року на імя ОСОБА_1 було видано:

- за реєстровим №3-1935, свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою смт. Васищеве, Харківського району, Харківської області, вул. Кудрява, №16;

- за реєстровим №3-1938, свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою смт. Васищеве, Харківського району, Харківської області, вул. Кудрява, №16;

- за реєстровим №3-1941, свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ-21063, 1988 року випуску;

- за реєстровим №3-1943, свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки ГАЗ-33021, 2000 року випуску;

- за реєстровим №3-1945, свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відсотками та компенсаціями.

Проте, державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_5, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 10 грудня 2015 року ОСОБА_2, на житловий будинок розташований смт. Васищеве, вул. Трудова, буд. 5, Харківського району Харківської області, було відмовлено, про що постановлена відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 листопада 2016 року, у звязку з відсутністю оформленого права власності на відповідний будинок у спадкодавця.

Як вбачається з листа Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №269 від 31 вересня 2016 року, за архівними матеріалами бюро (станом на 31 грудня 2012 року) право власності на житловий будинок по вул. Трудовій № 5 смт. Васищеве (колишня вул. Молотова, 7) було зареєстрована в цілому за гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківського району державною нотаріальною конторою 28 січня 1999 року р/№ 1-91. Цей житловий будинок знесено. На цій землі було самочинно збудовано новий житловий будинок, прав власності на який в бюро не було оформлено.

Відповідно з копією технічного паспорту, виготовленого 25 липня 2016 року КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок розташований смт. Васищеве, вул. Трудова, буд. 5, Харківського району Харківської області, складається з наступних обєктів: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 97,90 кв.м., 2006 року побудови; навіс літ. «Б», площею 32,0 кв.м.; погріб літ. «Б», площею 14,90 кв.м.; ворота №1; хвіртка №2; забор №3; колонка №4.

Згідно з висновком від 20 вересня 2016 року про технічний стан будівельних конструкцій будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Васищеве, вул. Трудова, 5, виготовленого ТОВ «Пром-будконструкція»: «Допускається подальша експлуатація будівлі жилого будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Васищеве, вул. Трудова, 5».

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

В силу частини 3 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, розміщення і будівництво обєктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що будівництво обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до Закону України «Про планування і забудову територій», будівництво обєктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 9 статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Таким чином, за загальним правилом особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на житловий будинок виникає лише після відповідної державної реєстрації. При цьому, законодавством встановлено спеціальний режим правового регулювання відносин у сфері набуття права власності на новостворене нерухоме майно.

Відповідно до пункту 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК України та з урахуванням розяснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Так, згідно пункту 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК України

Відповідності до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація права власності, отримання дозвільних документів на самочинне збудоване нерухоме майно спадкодавцем не проводилась.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_6