Справа № 461/6547/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/4009/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря: Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживача фінансових послуг.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що 17 червня 2008 року між АТ «ІНДУСТРІЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №123/722275, згідно якого Банк надавав позичальнику кредитні кошти в сумі 60000 доларів США терміном користування з 17 червня 2008 року до 16 червня 2018 року. Зазначає, що 15 вересня 2009 року між банком та позичальником укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору. Встановлено строк користування кредитом до 14 травня 2028 року. Вказує, що листами від 10 та 14 червня 2016 року відповідач відмовив їй у надані інформації про стан заборгованості, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Просить зобов'язати відповідача надати їй пояснення з відповідними доказами на чиє ім'я відкритий рахунок № 1473 із зазначенням дати його відкриття та виписку про рух коштів по ньому; копію кредитного договору № 123/22275 від 17 червня 2008 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених невизначених чи оспорюваних прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у визначений законом спосіб.

Встановлено, що 17 червня 2008 року між АТ «ІНДУСТРІЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №123/722275, відповідно умов договору позивач отримала грошові кошти в сумі 60 000 доларів США із сплатою 12,8% річних з терміном користування з 17 червня 2008 року до 16 червня 2018 року.

15 вересня 2009 року між позивачем та АТ «ІНДУСТРІЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК» укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 123/722275 від 17 червня 2008 року термін дії договору продовжено до 14 травня 2028 року.

19 грудня 2016 року між позивачем та ПАТ «Креді Агріколь Банк» укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору № 123/722275 від 17 червня 2008 року про часткове прощення боргу .

Встановлено, що 15 квітня 2016 року із запитом про надання довідки щодо стану заборгованості за кредитним договором до ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся представник позивача ОСОБА_2 з повноваженнями на підставі довіреності НАЕ 874489.

Листом від 4 травня 2016 року №12407/1828 ПАТ «Креді Агріколь Банк» не надав інформацію представнику позивача, оскільки надана довіреність не містила дозволу позивача на розкриття її представнику банківської таємниці.

7 червня 2016 року позивач звернулася до відповідача з інформаційним запитом про надання довідки щодо стану заборгованості за кредитним договором.

Листами від 10 червня 2016 року № 12407/2439 та 14 червня 2016 року №12407/2504 ПАТ «Креді Агріколь Банк» повідомив, що надання довідки/виписки про рух коштів є платною послугою банку. Отримати вказану виписку позич може шляхом звернення до відділення банку за адресою: м. Львів, вул. Гнатюка, 11 або ознайомившись з матеріалами справи № 461/12575/14-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; перелік послуг, що надаються банком; ціну банківських послуг; іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним Банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків.

Згідно ст. 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 21 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

З матеріалів справи, а саме із змісту запитів, вбачається, що такі стосуються надання інформації, що містить банківську таємницю щодо клієнта банку - ОСОБА_4

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному Банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Відповідно до ст.61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю.

Інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи або за рішенням суду. (п.1 ч.1 ст.62 Закону).

Відповідно до п. 3.1 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ від 14 липня 2016 року № 267 письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта. На письмовий запит власника інформації, що становить

банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі.

Законодавцем передбачено вимоги до запиту клієнта про розкриття інформації, що становить банківську таємницю.

Судом встановлено, що запит на інформацію від 15 квітня 2016 року підписаний представником позивача, а не самим клієнтом, а також те, що в довіреності на представництво інтересів, яка була долучена до вказаного запиту, відсутнє будь-яке посилання щодо надання згоди позивачем на отримання її представником від її імені будь-якої інформації, що становить банківську таємницю.

Запит ОСОБА_4 від 7 червня 2016 року про надання довідки щодо стану заборгованості належить до платних послуг. Позивачу роз'яснено, що для отримання вказаної довідки необхідно звернутися у відділення банку або ознайомившись з матеріалами справи № 461/12575/14-ц. З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що банком надавались належні відповіді на запити, та з метою нерозповсюдження та захисту інформації, яка становить банківську таємницю, банком було відмовлено у наданні інформації, зазначеної у запиті.

На підставі аналізу навних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про відмову в задоволенні позову.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді