АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/2176/17 Головуючий І інстанції Богдан М.В.
Справа № 641/2731/16 Доповідач Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії: ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 03 травня 2007 року між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CL702/098/2007, згідно умов якого останньому наданий кредит у розмірі 278000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99 відсотка річних та датою остаточного повернення кредиту було визначено 03.05.2012року.

18 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, з додатковою угодою, відповідно до п.3.3 якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу за даним договором.

Внаслідок несвоєчасного виконання взятих на себе зобовязань станом на 19.02.2016 року утворилася заборгованість у сумі 97299,74 грн., яка складається з заборгованості по сплаті відсотків 10870,79 грн. та заборгованості по пені 108170,53 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.09.2016р. у звязку зі смертю відповідача ОСОБА_5 до участі у справі залучені в якості відповідачів спадкоємці: ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного дослідження матеріалів справи та наданих доказів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України, за приписами частини 3, відповідно до якої звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст.ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскільки згідно договору кредиту датою остаточного повернення кредиту було визначено 03.05.2012р., до суду із позовом банк звернувся лише 28.03.2016р. тобто зі спливом строку позовної давності, то існують підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Матеріали справи містять дані про те, що 03.05.2007р. між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір та ОСОБА_5 наданий кредит у розмірі 278000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99 відсотка річних. Датою остаточного повернення кредиту було визначено 03.05.2012р., тобто дата остаточного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків боржник повинен був здійснити відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Згідно з п.4.1.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки.

8 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, з додатковою угодою, відповідно до п.3.3 якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу.

Станом на 19.02.2016р. заборгованість ОСОБА_5 за кредитом склала 97299,74грн., заборгованість по сплаті відсотків становить 10870,79 грн., заборгованість по сплаті пені 108170,53 грн.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_5 помер 05.09.2010р.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом до суду було надано 28.03.2016року, тобто до особи, яка померла на час подання позову до суду вже 6 років.

Суд 1 інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_5 помер 05.09.2010р., не закрив провадження у справі відповідно до вимог ст.205 ч.1 ЦПК України, а ухвалою від 30.09.2016р. залучив до участі у справі в якості відповідачів спадкоємців померлогоОСОБА_5: ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Разом з тим, залучивши до участі у справі в якості відповідачів спадкоємців померлогоОСОБА_5 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, суд 1 інстанції не звернув уваги на те, що предметом позову були вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитом, укладеним між банком та померлим ОСОБА_5, який перестав виконувати умови кредитного договору, оскільки помер.

Відповідно до статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Ураховуючи, що згідно зі статтею 1216 ЦК до спадкоємців переходять права і обов'язки спадкодавця, вони мають сплатити відсотки за їх використання в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовних вимог до спадкоємців відповідно до вимог статті 1216, статті 1219, статтей 1218, ч.2 статті 1220, статті 1269 статті 1281, статті 1282 ЦК України не подавав, обсяг спадкового майна не визначав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звернення до суду кредитора спадкодавця з позовом до спадкоємців про стягнення заборгованості за договором кредиту, не може вважатися належним способом захисту порушеного права кредитора, оскільки відносини між кредитором ОТП «ОТП Факторинг» і боржником кредитного договору припинилися у звязку зі смертю останнього 05.09.2010 року, а спадкоємці стороною кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобовязань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів виходячи з вимог законодавства, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, а при відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобовязання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна, беручи до уваги що позивачем позовні вимоги до спадкоємців не предявлялись, враховуючи неможливість суду апеляційної інстанції виходити за межі позовних вимог, беручи до уваги, що позивачем у відповідності до ст.60 ЦПК України не надано доказів наявності спадкового майна та вартості цього майна, не знаходить підстав для задоволення позовних вимог за їх недоведеністю.

В зв'язку з викладеним, судова колегія на підставі п.п.3,4 ст.309 ЦПК України скасовує рішення суду 1 інстанції та ухвалює нове про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, п.1, п.3,п.4 ст.309, 313, 314, 315, 317,319,324 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити з інших підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді Л.В. Гуцал

ОСОБА_1