Справа № 526/460/17
Провадження № 2-з/526/8/2017
У Х В А Л А

іменем України

10 квітня 2017 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Киричок С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма "ім. Довженка" до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2, нотаріуса Київського міського округу м. Київ ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 14.03.2016 року на майбутнє та скасування його державної реєстрації,

встановив:

У провадженні Гадяцького районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма "ім. Довженка" до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2, нотаріуса Київського міського округу м. Київ ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 14.03.2016 року на майбутнє та скасування його державної реєстрації.

Від представника позивача ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» ОСОБА_4 надійшла заява про забезпечення позову в якій просить суд заборонити ОСОБА_2 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 526/460/17 здійснювати будь-які дії щодо користування для ведення фермерського господарства земельною ділянкою площею 36,9935 га - кадастровий номер :00:007:1313 на підставі Договору б/н від 14.03.2016 року, зокрема дій направлених на встановлення меж земельної ділянки в натурі, обробіток земельної ділянки, здійснення підготовчих робіт, внесення добрив, засівати вказану земельну ділянку та здійснювати на ній збирання урожаю.

Свою заяву мотивували тим, що відповідач ОСОБА_2, не зважаючи на існування судових спорів в Господарському суді Полтавської області та те, що ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» оспорює його право щодо користування спірною земельною ділянкою, 31.03.2017 року звернувся до ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» з вимогою звільнити орендовану земельну ділянку з посиланням на необхідність виділення вказаної земельної ділянки в натурі. Спірна земельна ділянка являється земельною ділянкою сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На сьогодні ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» виконав ряд агротехнічних робіт щодо обробітку грунту та здійснює посів на вказаній земельній ділянці, в звязку з чим поніс значні витрати, повязані з вирощуванням сільськогосподарських культур. В разі, якщо ОСОБА_2 розпочне будь-які дії щодо користування земельною ділянкою , буде знищено майбутній урожай , значні витрати на вирощування якого вже на сьогодні понесено товариством, в результаті чого позивач понесене значні збитки. Окрім того, ОСОБА_2 не має намірів та технічної можливості щодо обробітку спірної земельної ділянки, з цих підстав просили задовльнити заяву про забезпечення позову.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 березня 2017 року до Гадяцького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма "ім. Довженка" до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2, нотаріуса Київського міського округу м. Київ ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 14.03.2016 року на майбутнє та скасування його державної реєстрації.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 09.03.2017 року відкрито провадження у вищезазначеній справі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 2 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Так, на підтвердження обставин, викладених в заяві, позивачем надано копію постанови Вищого господарського суду України від 09.02.2017 року по справі № 917/540/16 за позовом ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа ОСОБА_2 щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 47 від 08.02.2008 року, який зареєстрований у Гадяцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, в редакції, зазначеній в позовній заяві. Проте з її змісту вбачається, що матеріали даної справи направлено для нового розгляду до Господарського суду Полтавської області.

Також, позивачем надано докази на підтвердження сплати за 2016 рік орендних платежів відповідно до умов договору та копію ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.03.2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень про відкриття провадження за позовом прокурора Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_2, третя особа: Фермерське господарство «Слолан», про визнання незаконними та скасування наказів та визнання недійсними договорів оренди землі.

Проте будь-яких доказів звернення ОСОБА_2 з вимогою до позивача звільнити орендовану земельну ділянку та посиланням на необхідність виділення вказаної земельної ділянки в натурі суду не надано.

Крім того, позивач зазначив, що продовжує використовувати спірну земельну ділянку, своєчасно сплачує орендні платежі відповідно до умов договору.

Таким чином, позивачем не доведено факт існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 293 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. А. Киричок