Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/843/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

11.04.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Кіселика С.А.

Суддів: Авраменко Т.М., Чельник О.І.

За участю секретаря: Постоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Єврокар Україна» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ТОВ «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 02 березня 2017 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду ТОВ «Єврокар Україна» звернулось до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Єврокар Україна» просить скасувати ухвалу про відкриття провадження та повернути справу до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про підсудність. Зазначаює, що ухвала суду постановлена з порушенням правил підсудності і відповідно до договору фінансового лізингу, цей спір повинен розглядатися відповідно до норм ч. 2 ст. 109 ЦПК України, оскільки правовідносини між сторонами слід кваліфікувати, як відносини боржника та кредитора, а не як захист прав споживача. Вказують про те, що посилання позивача в позовній заяві на ЗУ «Про захист прав споживачів» є неправомірним, оскільки нормою цивільного кодексу не передбачено визнання недійсним Договору, який уже розірваний з ініціативи позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 02 березня 2017 року відкрито провадження по вищезазначеній справі. (а.с 35)

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі ОСОБА_2 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19). Із зазначеним позовом він звернувся до суду в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» і просить захистити його права як споживача.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підсудна Кіровському районному суду м.Кіровограда, оскільки позивач подав позов по місцю свого проживання посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з таким висновку суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ТОВ «Єврокар Україна» по місцю свого проживання посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».

У висновках, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), зазначено, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини не тільки на стадії укладення, а і на стадії виконання договору.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору фінансового лізингу від 06.12.2016, укладеного між сторонами у справі, та стягнення з відповідача на користь позивача коштів, переданих за цим договором, з підстав того, що при його укладенні було порушено права позивача, як споживача фінансових послуг, наданих відповідачем.

Такий позов згідно з ч.5 ст.110 ЦПК України також може предявлятися в суд за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ч.14 ст.110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Позов, з яким звернувся позивач до суду, не відноситься до категорії справ, які розглядаються тільки певним судом за правилами виключної підсудності.

Згідно зі ст. 4, п. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" лізинг є різновидом фінансових послуг. Метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні.

Як зазначено в п.2, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на зазначені в ньому відносини, оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, з договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян.

Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

В пункті 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при предявленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За таких обставин ухвала судді на стадії відкриття провадження, враховуючи посилання в позовній заяві на ЗУ «Про захист прав споживачів», про те, що справа підсудна Кіровському районному суду м.Кіровограда, є правильним, оскільки відповідно до вищезазначених зазначених норм надають споживачу право вибору на свій розсуд пред'являти позов: - за місцезнаходженням відповідача; - за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (за винятком виключної підсудності).

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала судді першої інстанцій постановлена з додержанням норм процесуального права, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «Єврокар Україна» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2017 року відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : С.А.Кіселик

Судді : Т.М.Авраменко

ОСОБА_3