Справа № 444/2367/16 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/2263/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_7, державний реєстратор Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_8, про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Визнано право власності за ОСОБА_6 на наступне нерухоме майно:

- будинок загальною площею 300,9 м. кв., що розташований за адресою: Львівська обл., Жовківський р-н., м.Дубляни, вул. Малинова,12;

- земельну ділянку, кадастровий номер :01:023:0092, загальною площею 0,089 га, що розташована за адресою: Львівська обл., Жовківський р-н., м.Дубляни, вул. Малинова,12;

- земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0007, площею 0,0368 га, що розташована за адресою: Львівська обл., Жовківський р-н., м.Дубляни, вул. Хмельницького,174а;

- магазин з офісними та побутовими приміщеннями, загальною площею 237,1 кв. м., що розташована за адресою: Львівська обл., Жовківський р-н., м.Дубляни, вул. Хмельницького,174а.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 6890,00 грн.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_7, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 .

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням ном матеріального та процесуального права. Судом не було взято до уваги те, що порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст.39 Закону України «Про іпотеку». Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статях 335 та 376 ЦК України, у всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів, а тому передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначають, що не погоджуються з рішенням, вважають його незаконним та необгрунтованим. Звертають увагу на те, що позивачем був змінений предмет позову та суд задовольнив позов без врахування думки відповідачів щодо зміни предмета спору та залучив до участі у справі третіх осіб. Вважають, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення експертизи щодо визначення оцінки вартості окремо кожного предмета іпотеки. Судом не було взято до уваги те, що порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст.39 Закону України «Про іпотеку». Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статях 335 та 376 ЦК України, у всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів, а тому передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом. Судом не враховано правову позицію ВСУ у справі №6-1851цс15 від 30.03.2016 року, згідно з якою при вирішенні даної категорії справ суду слід встановлювати наявність чи відсутність згоди Іпотекодержателя на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом,як правову підставу для реєстрації права власності Іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. Відтак, враховуючи вимоги Цивільного кодексу України перехід права власності на нерухоме майно згідно договору іпотеки може відбуватись виключно за згоди іпотекодержателя у позасудовому порядку, а за рішенням суду предмет іпотеки може бути реалізовано на прилюдних торгах або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». Просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_10, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_11, ОСОБА_12, представника ОСОБА_4 ОСОБА_13 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_14, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошових коштів, а саме:

- 15.07.2014 року (із змінами щодо дати повернення) на суду 900 000 грн.- дата повернення не пізніше 05.06.2016 року ( а.с.124 т.2);

- 05.08.2014 року (із змінами щодо дати повернення) -320 000 грн, дата повернення не пізніше 05.06.2016 року; ( а.с.124 т.2).

- 13.03.2015 року на суму 538 750 грн., що по курсу НБУ станом на 13.03.2015 року становить 25 000,00 доларів США, дата повернення- не пізніше 13.03.2016 року; ( а.с. 125 т.2);

- 05.06. 2015 року на суму 210 100, 00 грн., дата повернення не пізніше 05.06.2016 року;

- 30.12.2015 року на суму 952 280, 00 грн., що еквівалентно 40 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент укладення цього договору. ( а.с.129 т.2).

В забезпечення виконання грошових зобов»язань між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були укладені Договори іпотеки, а саме: Договір іпотеки від 15.07. 2014 року ( а.с.5-10). відповідно до якого предметом іпотеки за цим договором є:

- житловий будинок №12 на вулиці Малинова у м.Дубляни Жовківського району Львівської області, який належить Іпотекодавцю ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Дублянською міською радою Жовківського району 14.08.2003 року на підставі рішення №116 від 28.11.2002 року, зареєстроване Львівським БТІ та ЕО 20.08.2003 року за реєстраційним номером 2345177;

- земельна ділянка площею 0,0890 га що розташована за адресою Львівська область Жовківський район м.Дубляни вулиця Малинова, 12, кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0092, цільове призначення земельної ділянки-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка. Категорія земель- землі житлової та громадської забудови.

Договір іпотеки від 30 грудня 2015 року ( а.с.11-17т.1) відповідно до якого Іпотекодавець ОСОБА_2 передав Іпотекодавцю ОСОБА_6 на виконання Договору позики грошової суми укладеного 30 грудня 2015 року, а також всіх додаткових до нього угод, за умовами якого Іпотекодавець зобов»язаний до тридцятого червня 2016 року повернути Іпотекодержателю позику в розмірі 952 280 грн., що еквівалентно 40 000 ,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент укладення цього договору. Відповідно до цього Договору предметом іпотеки є:

- магазин з офісними та побутовими приміщеннями, загальною площею 237,1 кв.м за адресою Львівська область Жовківський район м.Дубляни вул. Б.Хмельницького Б., будинок 174-а та належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 549996 від 05.07.2012 року, зареєстрованого Львівським обласним КП БТІ та ЕО 05.07.2012 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 19151053.;

- земельна ділянка , кадастровий номер :01:001:0007 площею 0,0368, що знаходиться за адресою Львівська область Жовківський район м.Дубляни вул.Б.Хмельницького Б будинок 174-а та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі ДА на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 206721, виданого Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області 10 березня 2005 року. Цільове призначення (використання) земельної ділянки- обслуговування магазину.

Також між сторонами були укладені додаткові договори, а саме:

- договір №1 від 05.08.2014 року про внесення змін до договору іпотеки;

- договір №2 від 13.03.2015 року про внесення змін до договору іпотеки;

- договір №3 від 05.06.2015 року про внесення змін до Договору іпотеки;

- договір від 15.06.2015 року про внесення змін до Договору іпотеки.

Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 15.07.2014 року, 13.03.2015 року, 05.06.2015 року, 30.12.2015 року, заявою відповідача ОСОБА_2 від 01.09.2016 року згідно якої ОСОБА_2 не має можливості повернути грошові кошти ОСОБА_6, отримані відповідно до вищезазначених Договорів позики, однак відмовляється в добровільному порядку передати ОСОБА_6 майно, яке ним передано для забезпечення позики з тих причин, що розмір коштів, отриманих згідно договорів позики є неспіврозмірним з вартістю переданого в іпотеку майна.

Відповідно до Звіту про експертно-грошову оцінку станом на 09.09.2016 року ринкова вартість житлового будинку загальною площею 300,9 м. кв за адресою м.Дубляни вул.Малинова, 12 Жовківського району Львівської області становить 800 100,00 грн. (а.с.47-48 т.1).

Відповідно до Звіту про експертно-грошову оцінку станом на 09.09.2016 року ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :01:023:0092 загальною площею 0,089 га за адресою м.Дубляни вул.Малинова,12 Жовківського району Львівської області становить 999 900 грн. ( а.с. 43-44 т.1).

Відповідно до Звіту про експертно-грошову оцінку станом на 09.09.2016 року ринкова вартість магазину з офісними та побутовими приміщеннями загальною площею 237,1 в.м за адресою м.Дубляни вул.Б.Хмельницького-а Жовківського району Львівської області становить 900 000 грн. ( а.с. 45-46 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 та визнаючи право власності ОСОБА_6 на передане їй як Іпотекодержателю майно, суд першої інстанції виходив із вимог статті 37 частина 1 Закону України «Про іпотеку».

З такими висновками суду колегія суддів Апеляційного суду Львівської області не погоджується. Вимоги іпотекодержателя про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання підлягають задоволенню лише шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який сторони не уклали та такий спосіб набуття права власності іпотекодержателем не передбачений Договором іпотеки.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд може також захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застреженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому, згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу , встановленої статтею 38 цього Закону.

Ухвалюючи рішення, суд зазначених вище положень закону не врахував, не дав оцінки укладеними між сторонами Договорам позики та дійшов до висновку про визнання права власності на іпотечне майно.

Судом першої інстанції також не враховано, що можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільний кодекс України передбачає лише у статях 335 та 376 цього Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема, із правочинів (частина перша статті 328 ЦК).

Стаття 392 ЦК у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтвержує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналіз положень статтей 33,36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою щляхом звернення на предмет іпотеки: судовий- на підставі рішення суду та два позасудові- на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженям в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно ( частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку).

Враховуючи те, що в Договорах про іпотеку та додаткових договорах прямо не зазначено права іпотекодержателя набути право власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду, а передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності в порядку передбаченому чиним законодавством, суд першої інстанції зобов»язаний був керуватися нормами статей 33,36,37, 39 Закону України «Про іпотеку» та правильно вирішити спір.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2967 цс/16, у постанові Верховного Суду України від 27 вересня 2017 року у справі № 6-2853 цс/16, які у відповідності до статті 360- 7 ЦПК Україн и є обов»язковими для всіх судів.

Відповідно до статті 309 ч.1 п.4 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову про визнання права власності.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 7579 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 7579 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сил из моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з днянабрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

ОСОБА_15

З оригіналом вірно

Рішення набрало законної сили:

Суддя: Ю.Р.Мікуш

Дата оформлення копії:

Помічник судді: М.В.Кобилецька