П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів : головуючого судді: Гордійчук С.О., суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М., секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

З участю сторін: позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Левчук В.В. в м. Костопіль, повний текст якого складено 25 жовтня 2017 року, у справі №564/1918/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вказуючи на те, що сімейне життя не склалося через постійні непорозуміння та конфлікти, а тому не бажає вживати будь-яких заходів для поновлення подружніх відносин та збереження сім»ї.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №254.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки судом не було повно та всебічно зясовано обставини та докази на які покликалась позивач, сторонам не було надано достатньо часу для можливості примиритися з метою збереження сімї.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано вважав наявні правові підстави для розірвання шлюбу між сторонами, враховуючи, що шлюбні стосунки між ними не склалися, а подальше збереження цього шлюбу є недоцільним.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній, добровільній згоді жінки та чоловіка.

Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статей 111, 112 СК України застосування судом заходів примирення подружжя є правом, а не обов'язком суду і в разі встановлення того, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить таким, що мають суттєве значення інтересам будь-кого з подружжя, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 позов не визнавала, а позивач навпаки наполягав на розірвані шлюбу, заперечував проти надання сторонам строку. на примирення, так як наміру повертатися до родинних відносин з відповідачем не має, а тому строк на примирення сторонам не надавався.

Крім того вбачається, що протягом строку розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанціях примирення між сторонами не відбулося, а тому доводи апеляційної скарги про те, судом першої інстанції не було надано достатньо часу для можливості примиритися з метою збереження сімї є безпідставними.

При цьому, колегія суду враховує, що за змістом ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З врахуванням викладеного, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше його збереження суперечить вимогам закону про право позивача на добровільність шлюбу.

Відповідачем не наведено переконливих доказів, які свідчили б про можливість відновлення сімейних стосунків з позивачем.

За таких обставин висновок суду про розпад сімї і неможливість її збереження відповідає матеріалам справи і рішення ґрунтується на законі. Докази проте, що між сторонами відбулося примирення в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2017 року

Головуючий

Судді :