Справа №339/395/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання: Бойко Н.З.
з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Болехівської міської ради про визнання права власності, -
Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на спадкове майно по 1/4 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 після смерті своїх батьків.
Вимоги мотивують тим, що вони разом з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в 1993році здійснили приватизацію вказаної квартири і кожен із них став спввласником по 1/4 частині квартири, в якій проживають по даний час.
12.07.2001 року померла їх мати ОСОБА_4, а вони разом з батьком ОСОБА_3 продовжували проживали за вказаною адресою та вступили в управління і володіння спадковим майном, тобто прийняли спадщину.
Після смерті батька ОСОБА_3, який помер 21.12.2013 року, позивачі звернулися до нотаріуса у шестимісячний термін для прийняття спадшини. Однак не можуть оформити спадкові права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, яке втрачене спадкодавцем.
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з наведених підстав та вказали, що вони є співласниками по 1/4 частині кожна вказаної квартири. Окрім того, прийнявши спадщину після смерті батьків, бажають успадкувати їх частку, яка становить - 1/4 частину. На час смерті матері ОСОБА_4, позивач ОСОБА_5 була неповнолітньою та проживала за вказаною адресою.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно ( а.с. 39,46) та не надав відзив на позов.
А тому, враховуючи згоду позивачів, суд, керуючись вимогами ст.280ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів .
Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено, що предметом розгляду справи є квартира №21 в Болехів по вул.Залізничній,8В Івано-Франківської області, правовстановлюючі документи на який виготовлялися, але втрачені .
Так, матеріалами справи, зокрема, довідкою ОКП Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації №102 від 28.09.2017 року стверджується, що за ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3В.( яка на той час була неповнолітньою) 12.10.1993 року зареєстровано право власності на вказану квартиру №21 (по 1/4 частці за кожним) по вул.Залізнична,8В в м.Болехів.
Підставою для реєстрації права власності стало свідоцтво про право власності, видане 22.10.1993 року згідно розпорядження органу приватизації виконкому Болехівської міської ради від 19.08.1993року №318. ( а.с.17,18).
ОСОБА_4 померла 16.07.2001 року (а.с.7) і після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частку квартири; і до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963 року.
Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).
Частиною 1 ст.548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Як зазначено ч.1 ст.550 Цивільного кодексу Української РСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.
Відповідно до ч.2 ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.
Через відсутність заповіту спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом; спадкоємцями стали її чоловік ОСОБА_3 (а.с.12) та діти : ОСОБА_7, ОСОБА_2 (факт родинних стосунків підверджено матеріалами справи на а.с.8-13), які вступили у володіння та управління майном, оскільки проживали на день смерті із спадкодавцем.
Таким чином, кожен із них успадкував після смерті ОСОБА_4 по 1/12 частці вказаної квартири ( 1/4 частка належна спадкодавцю : 3 спадкоємців).
Відтак, частка ОСОБА_3 в квартирі загалом після смерті дружина становила 1/3 частину ( 1/12 після смерті дружини + 1/4 його власність).
ОСОБА_3 помер 21.12.2013 року (а.с.6), внаслідок чого відкрилась спадщина на вказану 1/3 частку квартири, власником якої він був.
Як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).
Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.
Встановлено, що позивачі, будучи спадкоємцями за законом після смерті батька, прийняли спадшину у вигляді 1/3 частки, оскільки проживали на день смерті спадкодавця з ним і в зв"язку з чим, частка кожного з них в даному випадку становить по 1/6 ( 1/3 :2).
Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька їм відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.16).
Стосовно відсутності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.
Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.
Відсутність належного правовстановлюючого документу засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів позивача шляхом вчинення нотаріальних дій.
Таким чином, після смерті батьків позивачі, як спадкоємці за законом, прийняли спадщину по 1/4 частині ( 1/6 після смерті батька ОСОБА_3 + 1/12 після смерті матері ОСОБА_4 ).
На підставі наведеного, ст. 548-550,553 Цивільного кодексу Української РСР ( в ред. 1963року), ст. 1220-1223, 1268, 1270, 1273, ст. 386 ЦК України, керуючись ст.258-259,263-265, 280-281 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.
Визнати за ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.С. Головенко

Повний тест рішення складено 22 грудня 2017року