Справа № 308/2089/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Бисага Т.Ю.,

секретарі: Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року у справі №308/2089/16ц (головуючий Лемак О.В.),

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про захист честі і гідності фізичної особи, мотивуючи тим, що 27 лютого 2016 року у громадському місці - на зупинці громадського транспорту в м. Ужгороді по вул. Загорська, відповідачка принизила її, висловившись у брутальній, зневажливій формі образи у присутності сторонніх осіб, які були присутні на зупинці автомобільного транспорту у присутності представника ГО «Муза» - ОСОБА_4 та журналіста видання «Трибуна» ОСОБА_5 В

Позивач є керівником друкованого видання «Сила Народного Контролю», користується, високим авторитетом серед мешканців Закарпатської області, як громадський діяч, що проводить журналістські розслідування, жодними своїми діями 27.02.2016 року не давала приводів для неправомірних брутальних образ з боку відповідача, яка на той час виконувала обов'язки директора комунального підприємства територіальної громади міста Чоп «Чоппроект». Побачивши відповідача ОСОБА_1, на зупинці громадського транспорту 27.02.2016 року звернулась до неї, де її можна на даний час знайти, оскільки тривалий час не може вручити інформаційні запити на ім'я відповідача, як директора комунального підприємства. Відповідач у брутальній формі образила її назвавши «детоубийца», «аферистка», «сутенерша» та «черновозка», при цьому відповідач не вжила жодних заходів конфіденційності, образи, висловлені відповідачем у її сторону були чутні усім оточуючим, які були присутні на зупинці.

Зазначає, що такі дії відповідача спричинили дискомфорт позивачу, оскільки вони знаходились у публічному місці, відчула себе приниженою, так як зверталась до відповідача як до офіційної особи - директора комунального підприємства і сторони по справі є членами територіальної громади міста Чоп. Образивши її, відповідач вчергове продемонструвала умисел на заподіяння моральних страждань позивачу і намір уникнути відповіді на запитання. Відповідач не вперше ображає її публічно, тому вона вважає, що їй заподіяна моральна шкода, внаслідок приниження честі і гідності.

Посилаючись на вказані обставини, та уточнивши позовні вимоги, позивач просила ухвалити рішення, яким визнати такими, що принизили її честь і гідність, висловлені у непристойній формі образи відповідачем ОСОБА_1, а саме: вислови «детоубийца», «аферистка», «сутенерша» та «черновозка», що мали місце на зупинці громадського транспорту у місті Ужгороді по вул. Загорська та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі і гідності фізичної особи задоволено частково.

Визнано інформацію поширену ОСОБА_1, 27.02.2016 року на зупинці громадського транспорту по вул. Загорська в м. Ужгород про те, що ОСОБА_3 «детоубийца», «аферистка», «сутенерша» та «черновозка» такою, що принижує честь і гідність останньої.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в розмірі 551,20 грн. та 2000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, позов є необґрунтованим та безпідставним, відповідач жодних образ в сторону позивача не висловлювала, а слова, які не подобаються позивачу не є фактичним твердженням, а є оціночним судженням, алегорією та гіперболою. Суд першої інстанції не вжив жодної спроби з'ясувати чи є інформація фактичним твердження, чи оціночним судженням і відповідно до вимог ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає перецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумачення статті 10 Конвенції (475/97-ВР).

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_6, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 і судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися і від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з розглядом іншої справи в Ужгородському міськрайонному суді відносно його довірителя ОСОБА_7 та неможливістю з'явитися в судове засідання його і довірителя та наявністю обставин, що роблять неможливим залишити в силі рішення та оскільки, ці обставини можуть бути повідомленні виключно у судовому засіданні, судова колегія вважає, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, дана обставина не перешкоджає розглядові справи.

Згідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та її представник у судове засідання суду першої інстанції неодноразово не з'являлися, свої заперечення на позов суду не надавали і обставини та доводи, викладені в апеляційній скарзі, при цьому не зазначають, які саме обставини можуть бути повідомленні виключно суду, не є підставою для відкладення розгляду справи.

У відповідності із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 4 постанови № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків».

Відповідно до п. 15 вищезазначеного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Із пояснень свідка ОСОБА_8, наданих суду першої інстанції вбачається, що 27.02.2016 року ОСОБА_1 на зупинці громадського транспорту, біля Ужгородського міськрайонного суду, що в м. Ужгород, по вул. Загорська висловлювалась в сторону ОСОБА_3 образливими словами: «детоубийца», «аферистка», «сутенерша» та «черновозка» і на зупинці перебувало біля 5-6 чоловік.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 27.02.2016 року на зупинці громадського транспорту, біля Ужгородського міськрайонного суду, що в м. Ужгород, по вул. Загорська відповідач ображала нецензурними словами ОСОБА_3

Таким чином, відповідач публічно, з використанням нецензурної лайки, повідомила інформацію стосовно позивача, яка принижує її честь і гідність та вчинила протиправні дії, які принижують особистість.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив із вимог розумності та справедливості, із урахуванням, що відповідач із використанням нецензурної лексики, в брутальній, принизливій та непристойній формі, вчинила протиправні дії, які принижують честь і гідність позивача.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач жодних образ в сторону позивача не вживала, а слова не подобаються позивачу не є фактичним твердженням, а є оціночним судженням, алегорією та гіперболою, фактично стверджується, що образливе висловлювання мало місце із боку відповідача і такі висловлювання, що позивач «детоубийца», «аферистка», «сутенерша» та «черновозка» не є оціночними судженнями та принижує честь і гідність позивача.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Судові витрати на оплату адвоката судом вирішено на підставі підтверджених понесених витрат, згідно акту дачі-приймання наданих послуг від 04.04.2017 року та квитанцією про оплату наданих послуг в сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, ст. 375, 381-384, 386 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.12.2017 року.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Собослой Г.Г.