УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення безпідставно отриманих коштів та моральної шкоди, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2016 року, рішення апеляційного суду Тернопільської області від 09 вересня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 003381 від 23 грудня 2015 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_4; стягнути з відповідача 21210 грн; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Позов мотивовано тим, що зі змісту договору фінансового лізингу вбачається, що він не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та укладений внаслідок нечесної підприємницької практики з боку відповідача. За своєю юридичною природою договір фінансового лізингу, укладений між сторонами у справі мав бути нотаріально посвідчений, а відтак в силу не дотримання форми угоди є нікчемним, тому позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2016 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 003381 від 23 грудня 2015 року укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізинговою компанією «Еталон» та ОСОБА_4. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингової компанії «Еталон» на користь позивача 21210 грн. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 3000 грн спричиненої моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 09 вересня 2016 року рішення районного суду в частині стягнення моральної шкоди скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингової компанії «Еталон» про відшкодування моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої у нескасованій частині та рішення суду апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення частини позовних вимог, тому скасував його в частинівідшкодування моральної шкоди.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 грудня 2015 року між сторонами у справі було укладено договір фінансового лізингу № 003381 (а.с. 12-17). Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору вартість предмета лізингу становить 210000 грн, комісія за організацію 10% - 21000 грн та комісія за передачу 3% - 6300 грн. (а.с.18).

Згідно з додатком № 2 до договору вартість предмета лізингу становить 200000 грн, авансовий платіж - 50%, сума лізингу - 100000 грн, викупна вартість - 3000 грн, відсоткова ставка - 12,5%, комісія - 5%, щомісячний платіж 2512,22 грн, а також витрати, які сплачує лізенгоодержувач за відвантаження предмета лізингу, а саме, авансовий платіж 100000 грн та комісію за передачу трактора 6000 грн. (а.с.19).

У відповідності з додатком №3 до договору, предметом лізингу є трактор МТЗ 82.1 вартістю 210000 грн. (а.с.20).

На виконання договору позивачем було сплачено - 21000 грн коштів згідно з умовами договору, комісія за їх сплату становить 210 грн, що підтверджується відповідними квитанціями ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23 грудня 2015 року. (а.с. 21).

ОСОБА_4, 10 лютого 2016 року, звернувся до ТОВ «Лізингової компанії «Еталон» із заявою про розірвання договору фінансового лізингу та повернення сплачених коштів. Листом від 29 лютого 2016 року відповідач повідомив про те, що договір вважається розірваним з 10 лютого 2016 року, однак сплачена сума комісії за організацію даного договору в розмірі 21000 грн поверненню не підлягає відповідно до ст. 12 п.12.12 вказаного договору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди правильно застосувавши положення ст. ст. 806, 808 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що оспорюванний договір фінансового лізингу за своєю природою не відповідає принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, його положення в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов'язків сторін договору на шкоду споживача, і є несправедливими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що договір фінансового лізингу № 003381 від 23 грудня 2015 року, укладений між сторонами, в порушення вимог ст. 799 ЦК України, нотаріально посвідчено не було.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії) та суперечить вимогам законодавства.

Вказаний висновок відповідає висловленій Верховним Судом України позиції у постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2766цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішення районного суду у нескасованій частині та рішення апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» відхилити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2016 року у нескасованій частині, рішення апеляційного суду Тернопільської області від 09 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
І.М. Фаловська