Справа № 145/1686/17
Провадження №2/145/890/2017
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"14" грудня 2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказує, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. В даному шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син - ОСОБА_3.

28 серпня 2009 року шлюб між нею і ОСОБА_2 розірваний.

Син проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Відповідач добровільно коштів на утримання сина не надає.

Рішенням Тиврівського районного суду від 05 вересня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь присуджені аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 600 грн. щомісячно на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Аліменти присуджені в твердій грошовій сумі, так як відповідач на той час не мав постійного місця роботи.

Відповідач є працездатним, працює, і має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина до його повноліття.

Вона постійної роботи не має. Проживає з сином в будинку її матері за рахунок її тимчасових заробітків.

Сину уже 16 років, відповідно і зростають його потреби. Самостійно забезпечити сина найнеобхіднішим вона не має можливості. Аліментів, які присуджені з відповідача недостатньо для забезпечення його потреб.

Просить змінити спосіб стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з твердої грошової суми в розмірі 600 грн. на 1/3 частку від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Пояснила, що вона не працює, власної нерухомості, транспортних засобів немає. Вона і дитина здорові. Борис єдиний син, ходить до школи, відвідує репетиторів. У неї в користуванні є земельна ділянка 0,13 га.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, пояснив, що в нього у нього є автомобіль «DODCE RAN VAN», 2002 року випуску, є будинок і земельна ділянка, площею 1 га в АДРЕСА_1. Він не працює, живе за рахунок підсобного господарства, вирощує яблука, має ще сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін по справі народилась син -ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 2).

Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Тиврівської селищної ради № 684 від 25.10.2017 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.10.2017 року (а.с. 3,4).

Рішенням Тиврівського районного суду від 05.09.2013 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 присуджено аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно (а.с. 5).

Із збільшенням віку дитини, необхідністю забезпечення її навчання в школі, репетиторів, відповідно зросли витрати на її утримання.

Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування.

Станом на час присудження аліментів 05.09.2013 р. прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років складав 1210 грн. Станом на день звернення до суду 26.10.2017 р. ОСОБА_3 виповнилось 16 років і прожитковий мінімум на дитину даного віку згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік" складає 1860 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму.

Відповідач має ще на утриманні сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проте працездатний, узгоджений сторонами розмір аліментів є мінімальним згідно закону.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» ст.ст. 141, 180, 183, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

вирішив:

Позов задоволити.

Розмір та спосіб стягнення аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду від 05.09.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінити, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення у даній справі законної сили до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду від 05.09.2013 року повернути після завершення його виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. О. Кіосак