Справа № 574/1154/17
Провадження № 2/574/548/2017
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
26 грудня 2017 року Буринський районний суд Сумської області
у складі головуючого: судді Бабічевої Л.П.
при секретарі Божок В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.10.2013 року, відповідачка ОСОБА_2 отримала у позивача кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідачка в порушення норм закону та умов договору зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала.
У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, не зявилася подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
26.12.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі / ч. 1 ст. 13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/.
Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 15.10.2013 року відповідачка отримала кредитну картку «Універсальна» у ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідачка надала згоду на те, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг та зобовязалась виконувати вимоги Умов та Правил надання надання банківських послуг, також регулярно ознайомлюватись зі змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Дану згоду відповідачка особисто засвідчила своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору ( а.с. 8).
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
Вищевказаний кредитний договір від 15.10.2013 року є дійсним, доказів того, що даний договір визнано недійсним суду надано не було.
Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 15.10.2013 року відповідачка була ознайомлена та згодна з умовами кредитування, тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» ( а.с. 8-9), про що свідчить її підпис на вказаній заяві.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установ ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
В п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Позивач просить стягнути з відповідачки за порушення умов кредитного договору, зокрема, за порушення зобовязань із погашення кредиту, як пеню, так і штраф, які є одним видом забезпечення виконання зобовязань.
Таким чином, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
За таких обставин суд вважає, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 та постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 2068,52 грн. є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.12, 13, 141, 263-265,280-282 ЦПК України,
ст.61 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 549, 611,1054 ЦК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачці не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному суді Сумської області через Буринський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Л.П.Бабічева