Дата документу 13.11.2017 Справа № 554/8312/17
Провадження №2-о/554/258/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Блажко І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту ,-

В С Т А Н О В И В :

24 жовтня 2017 року в провадження судді надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту. В якій прохав: встановити факт, що видана архівна довідка з Козельщинського району Полтавської області ОСОБА_1, відповідає дійсності і є його, згідно паспортних даних ОСОБА_1.

Ухвалою судді від 24.10.2017 заявнику був наданий строк для усунення недоліків шляхом: зазначення заінтересованих осіб та їх адрес; зазначення мети встановлення факту.

08 листопада 2017 року заявник ОСОБА_1 отримав копію ухвали про усунення недоліків, але ухвалу без руху від 24.10.2017 не виконав.

Таким чином ухвала без руху від 24.10.2017 не виконана.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Оскільки заявник не усунув недоліки заяви повністю, суддя приходить до висновку про повернення заяви.

Також, суд роз'яснює заявнику про те, що відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.121, 235, 293 ЦПК України , -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень, сплачений ним 23 жовтня 2017 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» за квитанцією №0.0.877360461.1 до УДКСУ у м. Полтава, код банку 831019, розрахунковий рахунок № 0005.

Роз'яснити ОСОБА_1, що у разі неможливості усунути недоліки заяви у зазначений строк, він має право повторно звернутися до суду з належно оформленим позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня отримання ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили протягом 5 днів з дня її отримання, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя І. О. Блажко