ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/162/16-ц
Провадження № 2-п/210/34/17
У Х В А Л А

іменем України

"19" грудня 2017 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ступак С.В.,

при секретарі Драгуновій Я.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про скасування заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року по справі №210/162/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначає, що заочне рішення було ухвалено за відсутності позивача і вона не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, що позбавило її можливості захистити свої інтереси. Вказує, що суд при ухваленні рішення не взяв до уваги порушення банком істотних умов кредитного договору, не врахував наслідки спливу позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представники ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06.08.2009 року станом на 30.11.2015 року в розмірі 12429,19 грн., а також судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

З практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

За змістом ст. ст. 5, 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

Статтею 232 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже головними умовами для скасування заочного рішення є поважність причини не зявлення відповідача в судове засідання і докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення спору. Наявність одночасно цих двох умов дає підстави для скасування заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово сповіщався про час та місце слухання справи відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, проте судові повістки були повернуті до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Щодо доводів відповідача про не застосування судом наслідків спливу позовної давності суд звертає увагу на наступне.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції,виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів,які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія Юкос » проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).»

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Проте, заява про застосування судом наслідків спливу позовної давності відповідачем до суду не подавалась.

Також позивач не звертався до суду з позовною заявою про визнання недійсними будь-яких положень кредитного договору (договору в цілому) від 06.08.2009 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення.

Керуючись ст. ст. 208 -210, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про скасування заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіпро перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Ступак