Дата документу 17.11.2017
Справа № 334/2147/17
Провадження № 2/334/1966/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гнатюка О.М., при секретарі Алєйнікової О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 135 000,00 грн., що є еквівалентом 5000,00 доларів США за договором від 06.03.2008 року, а також просить стягнути пеню в розмірі 21078,08 грн., 3% річних 36013,00 грн.; інфляційні витрати в сумі 63175,00 грн., понесені витрати на оплату судового збору у сумі 2702,66 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд в справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

На підставі ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює у справі заочне рішення.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Судом установлено, що 06.03.2008 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2, грошові кошти у сумі 5000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути у строк до 06.03.2009 року, про що складено договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3

Дії сторін у справі відповідають вимогам норм цивільного законодавства, зокрема, ст. 1047 ЦК України, згідно якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що позичальник належним чином не виконав прийнятих на себе зобовязань і не повернув позивачу позичені кошти у встановлені терміни.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом. зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошових зобовязань боржник зобовязаний сплатити за вимогою кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних із простроченої суми.

Згідно п. 6 договору від 06.03.2008 року у випадку порушення грошового зобовязання встановленого договором, боржник несе відповідальність передбачену ст. 625 ЦК України.

Сума інфляційних збитків складає 63175,00 грн., 3% річних складають 36013,00 грн.

Суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення суми боргу, 3% річних та інфляційних витрат є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується стягнення розміру пені, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Розмір процентів, які підлягають сплаті за користування коштами наданими відповідачу у позику, відповідно до укладеного договору не визначені.

Судом встановлено, що не дивлячись на те, що в позові позивач посилається саме на вимоги ст. 1048 ЦК України, в резолютивній частині позову, просить суд здійснити стягнення пені, а не процентів, і надає розрахунок пені відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» на рівні подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Пеня розрахована виходячи з подвійної облікової ставки НБУ стягненню не підлягає, оскільки на виниклі правовідносини (між фізичними особами) не розповсюджується положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» (ст. 1 Закону).

В звязку з наведеним вимоги позивача, щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.

За курсом НБУ станом на 3.04.2017 року курс долара США складає: 1 долар США = 27,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача суми боргу 135000,00 грн., 3% річних 36013,00 грн. та інфляційних витрат в сумі 63175,00 грн., а всього заборгованість в сумі 232188,00 грн. В іншій частині позову відмовити.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати на оплату судового збору у сумі 2321,88 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 615, 629, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_2), який мешкає в Запорізькій області, Запорізький район, с. Володимирське, вул. Садова, 46 заборгованість за договором позики від 06.03.2008 року в сумі 232188,00 грн. грн., з яких сума основного боргу 135000,00 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК 36013,00 грн.; інфляційні витрати 63175,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_2), який мешкає в Запорізькій області, Запорізький район, с. Володимирське, вул. Садова, 46 судові витрати у розмірі 2321,88 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Гнатюк