Справа №442/6764/17
Провадження №2/442/2389/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

14 грудня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Нагірної О.Б.,

з участю секретаря Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 6585 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 08.07.2016 року до закінчення дитиною навчання.

Їхня дочка продовжує навчатися, однак, відповідач відмовляється від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 19.09.2017 року за відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 22500,00 грн. та відповідно до Закону, вона має право на отримання неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 1% від суми заборгованості.

Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про дату, час та місце слухання справи. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи, про що не заперечила позивач.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку , що позов слід задоволити.

Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_1 від -1.07.1997 року).

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 12.12.2016 року (справа №442/4670/16-ц), з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 15000,00 щомісячно, до закінчення дитиною навчання.

З оглянутого розрахунку заборгованості по аліментах за період з липня 2016 року по серпень 2017 року, виданого відділом ДВС Дрогобицького МУЮ Головного територіального управління юстиції у Львівській області 27.09.2017 року вбачається, що загальна сума боргу відповідача по сплаті аліментів становить 20661,28 грн.

Ст.196 Сімейного кодексу України встановлює відповідальність за прострочення сплати аліментів і вказує, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язалася сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ст. 614 ЦК).

Таким чином, якщо виходити з аналогії права і застосовувати цивільне законодавство про відповідальність з прострочення грошових зобов'язань до сімейного законодавства, то платник аліментів повинен довести суду, що несплата своєчасно аліментів відбулася з поважної причини (тяжко хворів, стягувач аліментів був у довгостроковому відрядженні тощо). В такому випадку право на неустойку в одержувача аліментів не виникає

В той же час частиною 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом достовірно встановлено, що відповідачу було відомо про його обов»язок сплачувати аліменти на утримання доньки, однак у нього виникла заборгованість через несплату таких в сумі 22500,00 грн. Суду не представлено жодних доказів поважності причин несплати такої. Таким чином, суд вважає доведеною вину відповідача у несплаті аліментів та , відповідно, настання відповідальності за виникнення заборгованості в такому значному розмірі.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. (ст. 196 СК України).

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожен із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого, обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму( правова позиція ВСУ від 11 вересня 2013 року по справі № 6-81цс13).

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, цими доказами встановлено, що на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду з ОСОБА_2 присуджено стягнення аліментів на користь позивача на утримання дочки, яка навчається, оскільки відповідач не здійснював регулярних cплат аліментів з липня 2016 року по серпень 2017 рік, то у нього утворилася заборгованість, а у випадку виникнення заборгованості одержувач аліментів має право на стягнення неустойки в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 174, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 6585 (шість тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Нагірна О.Б.