Справа № 346/1243/17
Провадження № 2/346/912/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого-судді Хільчука І.І.,

секретаря Олексюк Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Пядицької обєднаної громади, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2017 року позивачі звернулися з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 01 листопада 2000 року помер її, ОСОБА_1, чоловік ОСОБА_5, а ОСОБА_2 батько, з яким ми перебували в шлюбі з 1982 року.

За час спільного проживання вони розпочали будівництво житлового будинку та господарських споруд на підставі рішення виконкому Турківської сільської ради Коломийського району від 27 березня 1989 року (протокол №3) та будівельного паспорта. Будинок вони збудували на місці старої хати, яку знесли, а господарські споруди залишилися від старого будинку.

Їхнє господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується довідкою Турківської сільської ради від 28.09.2016 року №68. Станом на 01.07.1990 року в господарстві проживали померлий, вони, позивачі, та відповідачі, а тому вони є співвласниками цього господарства відповідно до ст.17 Закону України Про власність, який діяв на той час.

Відповідачі одружилися і вибули з їхнього господарства. Вони сплатили їм вартість часток, у спільному майні, а тому вони не мають претензій на частку в цьому майні. На час смерті чоловіка та батька вони мали у власності будинок і господарські споруди втрьох. В силу ч.2 ст.370 ЦК України частки у майні, що належить на праві спільної сумісної власності визнаються рівним, а тому кожному з них належить по 1/3 частці у спадковому майні

Після смерті чоловіка та батька відкрилася спадщина по закону. Спадкоємцями першої черги є вони. Вони прийняли спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1960 року, так як постійно проживали із відповідачем на час відкриття спадщини і вступили в управління спадковим майном, а тому є співвласниками цього майна з часу відкриття спадщини відповідно до сг.548 ЦК України в редакції 1960 року.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину не прийняли тому, що вони не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а лише формально були зареєстровані за цією адресою.

Таким чином їм спірне майно належить на праві спільної сумісної власності по 1/2 частці кожному. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України вони стали власниками спадкової частки в нерухомому майні з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із-відмови нотаріуса від 20.05.2016 року, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ про право власності померлого на спадкове майно нотаріус не може видати свідоцтва на спадщину, а тому вони змушені звернутися в суд із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться в с. Турка по вул. Першотранева, 57, Коломийського району Івано-Франківської області.

Оскільки вони фактично прийняли спадщину, то просять суд визнати за ними право власності на нерухоме майно, що знаходиться в с. Турка по вул. Першотравнева, 57, Коломийського району, Івано-Франківської області, по 1/2 частці кожному після смерті ОСОБА_5, який помер 01.11.2000 року.

Представник позивачів подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі теж подали до суду заяви, згідно яких позов визнають та просять справу розглядати без їх участі.

Зясувавши обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2000 року помер ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 33. Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння № 57 по вул. Першотравнева в с. Турка, Коломийського району, Івано-Франківської області. Дане господарство відноситься до типу селянського двору. Заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався у виконкомі Турківської сільської ради

Станом на 01 липня 1990 року у спірному будинку проживали: ОСОБА_5 голова двору, ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_3 син, ОСОБА_6 дочка, ОСОБА_7 дочка.

На час смерті ОСОБА_5 в будинку проживали: ОСОБА_3 син, ОСОБА_6 дочка, ОСОБА_7 дочка.

Після смерті спадкодавця в управління спадковим майном вступили його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 (д.п. ОСОБА_1) Г.Д., які здійснюють догляд за житловим будинком та обробляють земельну ділянку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (д.п. ОСОБА_3) Л.Д. одружилися і вибули з даного господарства. Позивачі сплатили їм вартість часток, у спільному майні, а тому вони не претендують на частку в цьому майні. В силу ч.2 ст.370 ЦК України частки у майні, що належить на праві спільної сумісної власності визнаються рівним, а тому кожному з них належить по 1/3 частці у спадковому майні.

З метою оформлення спадщини позивачі звернулися до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус витребував подати правовстановлюючі документ на будинковолодіння, однак надати документи вони не взмозі у звязку із їх відсутністю.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При таких обставинах, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивачі фактично прийняли спадщину, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має, а відповідачі не заперечують проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, що знаходиться в с. Турка по вул. Першотравнева, 57, Коломийського району, Івано-Франківської області, по 1/2 частці кожному після смерті ОСОБА_5, який помер 01.11.2000 року.

Наведене стверджується: копією свідоцтва про смерть /а.с.5/, копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.6/, копією свідоцтва про народження /а.с.7/, копією свідоцтва про шлюб /а.с.8/, копією будівельного паспорта /а.с.9-14/, копією технічного паспорта /а.с.15-19/, копією виписки з інвентаризаційних матеріалів /а.с.20/, довідкою Пядицької сільської ради /а.с.21/, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.22/, копією висновку про оцінку вартості житлової будівлі /а.с.23-24/.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 548 ЦК України (в редакції 1960р.), ст.,ст. 16, 370, 328, 392, 1222, 1268 ЦК України та керуючись ст.,ст. 130, 197 ч.2, 214-216, 218, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, що знаходиться в с. Турка по вул. Першотравнева, 57, Коломийського району, Івано-Франківської області, по 1/2 частці кожному після смерті ОСОБА_5, який помер 01.11.2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 346/1243/17.

Суддя Хільчук І. І.