АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/797/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_7» ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_7» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_7» про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и л а :

01 листопада 2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між банком та ОСОБА_10 06 лютого 2007 року укладено Кредитний договір № 023/1, відповідно до якого йому надано кредит в розмірі 50 000,00 дол. США у тимчасове користування (до «03» лютого 2012 року), на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності (13,5 % річних).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 06 лютого 2007 року між Банком та ОСОБА_9 було укладено Договір поруки № 1, відповідно до якого остання поручилась перед Банком за виконання боржником в повному обсязі зобовязань, що випливають з Кредитного договору.

У звязку із невиконанням боржником своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 12.10.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 2 337 186,39 грн., з них: кредит: 41379,30 дол. США, відсотки: 47923,78 дол. США, комісія за РО: 0,00 грн., штраф за пропуск платежів нарахований за останній рік 28548,80 грн.

На підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладення фізичних осіб за №63 від 20.03.2015 розпочата процедура ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_7» та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_8 строком на 1 рік з 20.032015 по 19.03.2016. та рішенням № 213 від 22.02.2016 року продовжено строк на два роки до 19.03.2018 року.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_9 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 337 186, 39 грн.

14 грудня 2016 року ОСОБА_9 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати поруку за договором від 06.02.2007 року припиненою з 04.08.2012 у зв'язку тим, що позивач не звернувся до неї з позовом в судовому порядку протягом 6 місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_9 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання поруки припиненою задоволено.

Визнано поруку за договором поруки № 1 від 06.02.2007 року, укладеним між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_11, ОСОБА_9, такою, що припинена з 04.08.2012 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_7» ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов про стягнення заборгованості зі ОСОБА_9 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк», та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 про визнання поруки припиненою.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_7» та ОСОБА_12 06.02.2007 року укладено Кредитний договір № 023/1, відповідно до умов якого ОСОБА_11 надано кредит в розмірі 50 000,00 дол. США до 03 лютого 2012 року зі сплатою 13,5 % річних (а.с. 5-9).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 06 лютого 2007 року між Банком та ОСОБА_9 було укладено Договір поруки № 1, відповідно до якого остання поручилась перед Банком за виконання боржником в повному обсязі зобовязань, що випливають з Кредитного договору.

Згідно п. 2.3 Договору кредиту повернення кредиту має здійснюватись у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок за платіжним дорученням щомісячно рівними частинами по 862,07 дол. США до «10» числа кожного місяця.

У звязку з тим, що ОСОБА_11 порушив свої зобовязання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, станом на 12.10.2016 утворилась заборгованість в розмірі 2337186,39 грн., з них: кредит: 41379,30 дол. США, відсотки: 47923,78 дол. США, комісія за РО: 0,00 грн., штраф за пропуск платежів нарахований за останній рік 28548,80 грн. (а.с. 3-4).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» у грудні 2008 року предявляло позов до ОСОБА_11 та ОСОБА_9 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 57-58). Однак, під час розгляду справи уточнило позовні вимоги та просило стягнути суму боргу лише з ОСОБА_11 (а.с. 74).

Звернувшись до суду із позовом у листопаді 2016 року, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить стягнути заборгованості за кредитним договором лише зі ОСОБА_9, яка є поручителем за кредитним договором від 06.02.2007 року.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 3.1. Договору поруки зобовязання поруки виникають у поручителів з дати підписання сторонами даного договору та припиняються фактом повного виконання обовязків боржника, що передбачені кредитним договором.

У правовій позиції Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2662цс15, вказано, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Згідно п. 1.1.2 кредитного договору, кредит надано строком до 03 лютого 2012 року.

Відповідно до п. 2.3 Договору кредиту повернення кредиту має здійснюватись у готівковій формі на відкритий позичковий рахунок за платіжним дорученням щомісячно рівними частинами по 862,07 дол. США до 10 числа кожного місяця до 03.02.2012 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником ОСОБА_11 здійснювалось погашення чергових платежів за кредитним договором з порушенням встановленого договором строку та розміру, останній платіж було здійснено 19.12.2008 року (а.с. 3-4).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором настав 03.02.2012 року, як встановлено кредитним договором. Протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання ОСОБА_7 не звертався до поручителя ОСОБА_9 із вимогою (позовом) про повернення заборгованості за кредитним договором. Такий позов подано до суду лише 01.11.2016 року, тобто з пропуском строку, визначеного положеннями ст. 559 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно визначив, що порука за договором поруки, укладеним 06.02.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9, припинилась 04 серпня 2012 року.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення зі Степанюк н.А. заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають, а позовні вимоги ОСОБА_9 про визнання поруки припиненою підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_7» ОСОБА_8 відхиляє, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2017 року залишає без змін.

Крім того, у звязку із відстроченням сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у справі, з апелянта слід стягнути в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду за первісним та зустрічним позовами в розмірі 39169,89 грн. (35057,79 грн. * 110% + 551,20 грн.*110%).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_7» ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_7» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_7» про визнання поруки припиненою залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_7» в дохід держави судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в сумі 39169 гривень 89 коп.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :