АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/802/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином , -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року ОСОБА_7 предявив позов до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що він являється потерпілим у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що відповідач 10.09.2016 року близько 01 год. 00 хв. , знаходячись на території домоволодіння по вул. Тутаївській, 40 в м. Монастирище, під час суперечки з позивачем умисно наніс кулаком в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-01/975 від 28.09.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання в виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Позивач зазначає, що в наслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення йому була завдана матеріальна шкода, яку він оцінує в сумі 88 000 грн. та моральна шкода, що складає 10 000 грн., яку ОСОБА_6 в добровільному порядку не відшкодував .

З таких підстав ОСОБА_7 просив суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь завдану матеріальну шкоду в сумі 88 000 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 60 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, як незаконне, ,необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Проте таким вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що можливе стягнення наперед вартість протезування зубів, а надані докази підтверджують його вартість.

Проте погодитися із такими висновками суду не можна по наступних підставах:

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснена наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також в разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання транспортних засобів тощо).

За діючим законодавством позивач повинен доказати факт заподіяння шкоди та її розмір.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 пп «д» постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснив, що стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновку МСЕК або судово - медичної експертизи. Про стягнені суми витрат на протезування, придбання путівки на санітарно-курортне лікування, автомобіля суд повинен зазначити в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахунку відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому.

Судом встановлено, що вироком Монастирищенського районного суду від 11 листопада 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України за спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя у вигляді травматичної екстракції 1,3,4 зубів на верхній щелепі справа та 1,2 зубів на нижній щелепі зліва.

У підтвердження розміру матеріальної шкоди позивач надав план лікування та протезування пацієнта від 16.12.2016 року. Але із вказаного документа неможливо достовірно встановити чи потребував позивач протезування і яких саме зубів, чи була необхідність у імплантації і яких саме зубів, чим підтверджується розмір плати. Тому вказаний документ не може бути належним доказом для стягнення матеріальної шкоди. Інших доказів позивач не надав.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає до скасування і з постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Що стосується моральної шкоди то суд першої інстанції виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдана, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною другою ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Поскільки відповідач завдав позивачу легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, то вказаними діями позивачу також завдана і моральна шкода.

Розмір матеріальної шкоди в розмірі 5 тис. грн. суд першої інстанції правильно визначив із врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, вимог розумності і справедливості.

Тому рішення суду в цій частині відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 року змінити.

Скасувати рішення в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 55 000 гривень і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :