Справа № 365/421/16-ц Головуючий у І інстанції Хижний Р. В.
Провадження № 22-ц/780/5824/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 21.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Сліпченка О.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 09 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 доПублічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який мотивувала тим, що 12 квітня 2004 року в с.Середівка Згурівського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої загинув її чоловік ОСОБА_4

ДТП сталася за таких обставин. 12 квітня 2004 року близько 8 години 30 хвилинводій ОСОБА_3 керував службовим автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. 553-26КА, який належав відповідачу ЗАТ КБ «ПриватБанк», і рухався по автодорозі «Згурівка-Середівка» в с.Середівка Згурівського району Київської області. Під час руху поблизу будинку № 30 по вул.Черкаській в с.Середівка, на заокругленні дороги водій ОСОБА_3 не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на праве за напрямком руху узбіччя і після зіткнення з деревами зїхав в кювет, де зіткнувся з електроопорою. Внаслідок зіткнення пасажири автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з.553-26КА ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди. Причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України.

Вказувала, що вироком Баришівського районного суду Київської області від 14 січня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Однак, у звязку із закінченням строків давності ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 липня 2014 року вирок суду скасовано, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, а провадження у кримінальній справі закрито.

Посилалася, що внаслідок злочину їй було заподіяно моральну шкоду. Вона втратила чоловіка, а їх спільна дочка батька, родина залишилась без годувальника. Загиблий чоловік був привітною людиною, не мав поганих звичок і своє життя присвятив родині. Вона більше не відчує його ласку підтримку. Позивачка пережила психоемоційний стрес, втратила спокій та сон, порушились її нормальні життєві звязки, відновлення яких потребує значного часу та зусиль. Як наслідок позивачка має пригнічений стан та нервове відношення до оточуючого світу, усі життєві події плинуть повз неї. Завдану моральну шкоду з огляду на втрату близької людини оцінила в 1 млн. грн.

Враховуючи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 керував службовим автомобілем і перебував у трудових відносинах з відповідачем у справі, який є власником джереда піжвищеної небезпеки, просила стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь моральну шкоду в розмірі 1000000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 09 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивачки 300000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що на момент ДТП водій ОСОБА_3 не виконував службові обовязки та не виконував будь-яких розпоряджень чи наказів керівництва, а використовував автомобіль на власний розсуд, а тому ПриватБанк не несе відповідальності за його дії. Крім того, в рішенні суду відсутнє обгрунтування розміру стягнутої моральної шкоди.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подану апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити та скасувати рішення Згурівського районного суду Київської області як незаконне.

Позивачка ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Решта учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не зявилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в результаті винних дій працівника відповідача водія ОСОБА_3, який керував належним відповідачу службовим автомобілем і допустив порушення ПДР, загинув чоловік позивачки ОСОБА_4, а відтак за завдану шкоду, несе відповідальність відповідач як володілець джерела підвищеної небезпеки та особа, з якою ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2004 року близько 08 години 30 хв. у с.Середівка Згурівського району Київської області на автодорозі «Згурівка-Середівка» сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої загинув чоловік позивачки ОСОБА_6

ДТП сталася внаслідок того, що водій ОСОБА_3, який керував належним відповідачу ПАТ КБ «ПриватБанк» службовим автомобілем марки «Шкода Октавія» державний номерний знак НОМЕР_1, перевозячи ОСОБА_4 у якості пасажира на передньому пасажирському сидінні та рухаючись в с.Середівка поблизу будинку № 30 по вул.Черкаській в с.Середівка, не впорався з керуванням автомобіля на заокругленні дороги, виїхав на праве за напрямком руху узбіччя і після зіткнення з деревами зїхав в кювет, де зіткнувся з електроопорою.

В результаті ДТП, пасажири автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з.553-26КА ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Причиною ДТП стало порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України.

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 14 січня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 липня 2014 року вирок суду скасовано, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, а провадження у кримінальній справі закрито.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, в тому числі матеріалами кримінальної справи 1-68/10 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.3 ст.286 КК України.

За таких обставин суд обгрунтовано поклав відповідальність за завдану моральну шкоду на відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент ДТП водій ОСОБА_3 не виконував службові обовязки та не виконував будь-яких розпоряджень чи наказів керівництва, а використовував автомобіль на власний розсуд не спростовують висновків суду про покладення на відповідача обовязку відшкодувати шкоду.

При цьому суд вірно виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» відповідає за завдану шкоду, як власник джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини, що обумовлено приписами ст.1187 ЦК України. Підстави для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати шкоду судом не встановлені, поскільки автомобіль був переданий водію ОСОБА_3 на законних підставах. Доказів щодо неправомірності заволодіння транспортним засобом з боку водія ОСОБА_3 відповідачем суду не надано і такі у справі відсутні.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, предметом якої був спір про відшкодування шкоди, завданої ДТП. При розгляді цієї справи Верховний Суд України скасував ухвалу суду касаційної інстанції, яка погодилася із рішенням суду апеляційної інстанції про покладення відповідальності за завдану моральну шкоду на водія, бо той під час скоєння ДТП керував службовим автомобілем у вихідний день, використовуючи його у особистих інтересах.

При цьому Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого, аналіз положень ст.ст.1167,1172,1187,1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися саме цим нормам, як спеціальним нормам.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в рішенні не навів мотивів обгрунтування розміру моральної шкоди колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

При ухваленні рішення суд першої інстанції послався як на норми матеріального права так і на фактичні обставини якими він керувався при визначення розміру моральної шкоди.

Суд вказав, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає згідно ст.23 ЦК України, зокрема з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, при визначенні розміру відшкодування суд врахував вимоги розумності і справедливості , про що також вказав у рішенні, задовольняючи вимоги частково і зменшуючи розмір відшкодування із 1 млн. грн. до 300 тис. грн.

При цьому суд врахував, що позивачка є дружиною загиблого ОСОБА_4 і їй завдано моральної шкоди смертю рідної і близької людини.

З огляду на те, що згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, колегія суддів погоджується із таким розміром і вважає його обгрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, колегія судів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 09 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: