УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що після смерті батьків згідно із свідоцтвами про право на спадщину за законом йому та ОСОБА_5 належить по 23/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1.

Після ухвалення рішення апеляційним судом від 24 квітня 2014 року про його вселення у будинок відповідач постійно чинить йому перешкоди у доступі до даного житла.

Враховуючи викладені обставини, просив із урахуванням уточнень усунути перешкоди в користуванні належним йому нерухомим майном, зобов'язати відповідача: прибрати самочинно встановлений паркан на подвір'ї та забрати з гаража автомобіль; вселити його в кімнату 1-4; відновити на хвіртці замок; надати доступ до спільних надвірних споруд для сумісного користування, зняти всі замки між приміщеннями всередині квартири № 1, закласти за його кошти самочинно зроблений ним отвір з веранди 1-1 у пошкоджену житлову кімнату 1-3; компенсувати завдану майнову шкоду в розмірі 6 тис. грн та моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком садибного типу з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5: прибрати самочинно встановлений паркан із металевої сітки на подвір'ї домоволодіння по АДРЕСА_1; відновити на хвіртці замок для вільного доступу ОСОБА_4 до домоволодіння по АДРЕСА_1; надати доступ до спільних надвірних споруд для спільного використання, а саме: до сараю «Б», сараю «Д» , гаража «З», навісу «К», воріт №1, 6, вигрібної ями та вбиральні у домоволодінні по АДРЕСА_1; закласти за свої кошти самочинно зроблений ним отвір з веранди 1-1 в житлову кімнату 1-3 та демонтувати будь-які запорні пристрої на дверях у житлових та надвірних приміщеннях домоволодіння по АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, зазначаючи, що він є співвласником спірного будинку та посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 23, 183, 356, 358, 364, 379, 380, 391 ЦК України, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що відповідач чинить позивачеві перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому частиною спірного житлового будинку, які підлягають усуненню.

Колегія погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції та відхиляє доводи касаційної скарги про те, що навіс «К» і ворота № 1 є власністю ОСОБА_6, а також про те, що суди вирішили спір відносно майна, яке належить йому, оскільки згідно із договором дарування від 27 березня 2009 року, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вказане майно не було об'єктом дарування (т. 2 а.с. 30).

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик