АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Скакун К.В.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Чернівецькій області, про звільнення майна з-під арешту та усунення перешкод у здійсненні права власності, за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Львівської області, Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі Залізничний ВП ГУНП у Львівській області) про звільнення майна з-під арешту та усунення перешкод у здійсненні права власності,.

Вказував на те, що на підставі біржового договору від 13 березня 2010 року він придбав автомобіль марки ,,Mersedes-Benz 312 D, 1998 року випуску, у ОСОБА_3, від імені якого діяв ОСОБА_4

23 травня 2011 року старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області винесено постанову у кримінальній справі № 181-0311 про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів, серед яких і його автомобіль ,,Mersedes-Benz 312 D.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

справа №726/2249/16-ц головуючий у І-й інстанції Мілінчук С.В.

провадження № 22-ц/794/462/17 суддя-доповідач: ОСОБА_5

категорія:59

Вважав, що він є добросовісним набувачем вказаного автомобіля, не є учасником кримінального провадження, а тому накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо належного йому автомобіля обмежує його у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Посилаючись на ці обставини, просив суд звільнити з-під арешту належний йому на праві власності автомобіль шляхом зняття заборони на проведення реєстраційних операцій, накладеної постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області від 23 лютого 2011 року у кримінальній справі № 181-0311.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2017 року позов задоволено: звільнено з-під арешту автомобіль, який належить ОСОБА_1, шляхом зняття заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортного засобу ,,Mersedes-Benz 312 D, 1998 року випуску, накладеної постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області від 23 лютого 2011 року у кримінальній справі № 181-0311.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області просить рішення суду скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що накладенням заборони на проведення реєстраційних операцій щодо автомобіля позивача порушено право власності останнього на цей автомобіль.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ,,Mersedes-Benz 312 D, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

23 травня 2011 року старший слідчий СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_6 під час розслідування кримінальної справи, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем, виніс постанову, якою накладено заборону на проведення будь-яких реєстраційних операцій щодо вказаного автомобіля та інших автомобілів (а.с.12).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 3 червня 2016року № 5 ,,Про судову практику в справах про зняття арешту з майна розяснив судам, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України,до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI „Перехідні положення КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки оскаржувана постанова винесена до набрання чинності КПК України 2012 року, то вимоги позивача підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Водночас згідно з розясненнями, які містяться у п.2 цієї постанови, відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

ОСОБА_1 предявив позов про звільнення майна з-під арешту до прокуратури Львівської області, Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, які з огляду на вищенаведене є неналежними відповідачами у даній справі.

У п. 2 ч.6 ст.130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, а суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч.4 ст.10 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Оскільки прокуратура Львівської області та Залізничний ВП ГУНП у Львівській областіє неналежними відповідачами у даній справі і клопотання про їх зміну позивачем не заявлялося, то згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучення до участі у справі на стадії апеляційного провадження відповідача, до якого не були заявлені позовні вимоги.

Крім того, ОСОБА_1, посилаючись на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області від 23 травня 2011 року, заявив вимоги про звільнення автомобіля з-під арешту, хоча цією постановою не накладено арешт, а заборонено проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація та зняття з обліку) щодо автомобіля позивача.

За змістом ст.126 КПК України, який діяв на час винесення вказаної постанови, арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. До протоколу додається підписаний цими особами опис переданого на зберігання майна.

В матеріалах справи відсутні такі документи, які б підтвердили факт накладення арешту на зазначений автомобіль.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа на стороні відповідачів Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Чернівецькій області, про звільнення майна з-під арешту та усунення перешкод у здійсненні права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: