Провадження №2/428/2773/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

при секретарі Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований відповідач ОСОБА_2, яка в квартирі фактично не мешкає з 2014 року. Просила суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, до початку розгляду справи до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі.

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 16.01.2012 року по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва права власності від 11.12.2006 року №248.

Згідно даних домової книги за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з копією акта від 03.01.2017 року ОСОБА_2 не мешкає в спірній квартирі з 2014 року.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 визнала позовні вимоги, а також враховуючи ту обставину, що вона не мешкає в спірній квартирі протягом трьох років, суд приходить до висновку, що її реєстрація в спірній квартирі створює перешкоди для позивача у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. В звязку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. При цьому суд враховує, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України ст.ст. 4, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житлом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. І. Кордюкова