Справа №591/4575/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/613/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк», про оскарження нотаріальної дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши свої вимоги (а.с. 69), мотивувала їх тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2015 року вона є власником нежитлового приміщення пивоварного комплексу, розташованого за адресою: місто Суми, вулиця Псельська, 26. Бажаючи продати зазначене приміщення, вона 23 серпня 2016 року звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 для посвідчення відповідного договору, однак нотаріус відмовила у вказаній нотаріальній дії з причин наявності обтяжень на вказане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після звернення до приватного нотаріуса ОСОБА_4 з питання наявності обтяжень на нерухоме майно, що їй належить, нотаріус їй повідомила, що нею були скасовані рішення про припинення іпотеки та про припинення обтяження на нежитлове приміщення, оскільки 23 грудня 2015 року Харківським апеляційним господарським судом у господарській справі № 920/575/14 було скасовано ухвалу Господарського суду Сумської області від 05 листопада 2015 року, яка стала підставою її рішень про припинення іпотеки та про припинення обтяження. Вважає, що дії нотаріуса порушують її права, як власника нерухомості, оскільки вона не може вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд зобовязати приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 скасувати з моменту вчинення рішення щодо скасування запису про припинення іпотеки № 26212133 від 17 листопада 2015 року у Державному реєстру іпотек та щодо скасування запису про припинення обтяження на нежитлове приміщення № 26210577 від 17 листопада 2015 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та відновити дані записи.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Зобовязано приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 скасувати з моменту вчинення рішення щодо скасування запису про припинення іпотеки № 26212133 від 17 листопада 2015 року та відновити даний запис.

Зобовязано приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 скасувати з моменту вчинення рішення щодо скасування запису про припинення обтяження на нежитлове приміщення № 26210577 від 17 листопада 2015 року та відновити даний запис.

Вказане рішення суду ПАТ «Брокбізнесбанк» оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що оскаржені дії приватного нотаріуса ОСОБА_4 відповідають вимогам закону, а вимоги позивачки є надуманими, метою яких є уникнення відповідальності за кредитними зобовязаннями.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення проти апеляційної скарги представника позивачки ОСОБА_6, пояснення представника відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_4 ОСОБА_7 про розгляд справи відповідно до вимог закону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п. 1 ч.1 ст. 205, ч. 1 ст. 310 ЦПК України, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником нежитлового приміщення пивоварного комплексу з баром та адміністративним приміщенням, загальною площею 644,5 кв.м, що розташовані за адресою: місто Суми, вулиця Псельська, 26, що підтверджується договором купівлі продажу від 04 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом, актом приймання передачі нерухомого майна та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-10, 11, 12).

З довідки приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вбачається, що 23 серпня 2016 року до цього нотаріуса звернулася ОСОБА_3 з проханням посвідчити договір купівлі продажу належного їй нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення за адресою: місто Суми, вулиця Псельська, 26. Під час підготовки документів нотаріусом були виявлені обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та забезпечення іпотекою вказаного обєкта за даною адресою, у звязку з чим у посвідченні договору було відмовлено (а.с. 13).

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 26 серпня 2016 року нею були скасовані її ж рішення про припинення іпотеки № 26212133 та про припинення обтяження на нежитлове приміщення № 26210577 від 17 листопада 2015 року, оскільки, як їй стало відомо, 23 грудня 2015 року у господарській справі № 920/575/14 Харківським апеляційним господарським судом було скасовано ухвалу Господарського суду Сумської області від 05 листопада 2015 року, яка стала підставою рішень про припинення іпотеки та про припинення обтяження (а.с. 15).

Зясовуючи хронологію подій стосовно належності власникам спірного нерухомого майна, встановлено наступне.

27 лютого 2008 року з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між АБ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «АС-Пиво» був укладений іпотечний договір № 120/1, за умовами якого іпотекодавець ТОВ «АС-Пиво» для забезпечення виконання позичальником ДП «Промтехпостач» основного зобовязання, що випливає з кредитного договору від 27 лютого 2008 року, передало, а іпотекодержатель АТ «Брокбізнесбанк» прийняв в іпотеку предмет іпотеки нежиле приміщення, а саме: пивоварний комплекс з баром та адміністративними приміщеннями цегляні, загальною площею 644,5 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Суми, вул. Псельська, будинок 26, і належало на праві власності майновому поручителю ТОВ «АС-Пиво» (а.с.23-25).

З Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек вбачається, що вказаний договір іпотеки 27 лютого 2008 року був зареєстрований у вказаному реєстрі (а.с.26).

Згідно з рішенням Господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року, залишеним без змін відповідно до постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2015 року, в задоволенні позову ПАТ «Брокбізнесбанк» до ТОВ «АС-Пиво» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ДП «Промтехпостач» по кредитному договору № 120-Ю від 27 лютого 2008 року у загальному розмірі 7543333,07 грн. відмовлено (а.с. 28-30, 34-38).

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 05 листопада 2015 року заяву ТОВ «АС-Пиво» про розяснення рішення господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року було задоволено. При цьому, розяснено, що іпотечний договір №120/1 від 27 лютого 2008 року, укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «АС-Пиво» і зареєстрований в реєстрі за № 654 є припиненим з моменту вступу в законну силу рішення господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року у справі №920,575/14, тобто, з 07 серпня 2015 року (а.с. 39-41).

Однак, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2015 року, залишену без змін постановою Вищого господарського суду України від 26 квітня 2016 року, ухвалу Господарського суду Сумської області від 05 листопада 2015 року скасовано, а у задоволенні заяви ТОВ «АС-Пиво» про розяснення рішення Господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року відмовлено (а.с.63-65).

В той же час, ще до скасування ухвали господарського суду Сумської області від 05 листопада 2015 року про розяснення рішення цього ж суду від 21 липня 2015 року відповідачем 17 листопада 2015 року було прийнято рішення про внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме:

- за № 26212133 про припинення іпотеки та вилучення запису № 6681163 від 27 лютого 2008 року з Державного реєстру іпотек;

- за № 26210577 про припинення обтяження та вилучення запису № 6681057 від 27 лютого 2008року з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Як пояснив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_4 ОСОБА_7, підставою для скасування вказаних рішень від 17 листопада 2015 року, що було здійснено нотаріусом шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і що фактично стало відновленням раніше внесеного запису про право на спірне майно за попереднім власником і накладення обтяження на цю нерухомість, стало скасування ухвали суду про розяснення рішення Господарського суду Сумської області від 21 липня 2015 року щодо припинення іпотечного договору від 27 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «АС-Пиво». Таким чином, на думку представника відповідача, у даному випадку приватний нотаріус діяв як субєкт державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції, розглядаючи в порядку цивільного судочинства позов ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про скасування з моменту вчинення рішення щодо скасування запису про припинення іпотеки № 26212133 від 17 листопада 2015 року та щодо скасування запису про припинення обтяження на нежитлове приміщення № 26210577 від 17 листопада 2015 року і відновлення вказаних записів, виходив з того, що скасування відповідачем рішень про припинення іпотеки та припинення обтяження на нежитлове приміщення відбулось без внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, висновок місцевого суду про те, що скасування вказаних рішень відповідач здійснив без внесення певних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, - не ґрунтується на вимогах закону.

Так, у ч. 1 ст. 15 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державним реєстратором є і нотаріус.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права, зокрема, іпотека.

У ч. 1 ст. 9 ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» йдеться про те, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт.

Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Тлумачення поняття «субєкт владних повноважень» надано у п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, де зазначено, що субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З розяснень у п. 8, наданих постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8, вбачається, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що оскаржені дії приватного нотаріуса виразились саме у внесенні ним відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто, відповідач скасував раніше внесені ним записи до реєстру від 17 листопада 2015 року і, тим самим, відновив попередні записи про іпотеку та обтяження нерухомого майна, хоча, при цьому, і не була оформлена відповідна заява, про що йдеться у ст.ст.20, 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», так як сам факт визнання Харківським апеляційним господарським судом від 23 грудня 2015 року незаконним судового рішення Господарського суду Сумської області від 05 листопада 2015 року щодо припинення спірного іпотечного договору від 27 лютого 2008 року вказує на те, що дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду, як і інформація про обтяження нерухомого майна також, оскільки відпала підстава виключення цих записів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що нотаріус в зазначеній ситуації діяв як субєкт владних повноважень з питань реєстрації.

Отже, з урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 310 ЦПК України, а провадження у справі необхідно закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, так як спір повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Саме в частині скасування рішення апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.4; 310 ч.1; 314 ч.1 п.3; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2017 року скасувати, а провадження у даній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -