Справа № 645/806/16-ц
Провадження № 2/645/113/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 квітня 2017 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Федорової О.В.

секретарів судового засідання Сєркової О.М, ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради;

Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в квартирі, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 23 в будинку № 56 по вул. Рибалка у м. Харкові та зняти її з реєстраційного обліку в квартирі. В обґрунтування позову посилався на те, що він є єдиним власником вказаної квартири, в якій зареєстровані його донька ОСОБА_4 та його колишня дружину ОСОБА_3. Позивач стверджує, що з грудня 2014 року відповідач не мешкає у вказаній квартирі, ОСОБА_3 проживає за іншою адресою та має іншу родину, будь-яких домовленостей між сторонами стосовно проживання в цій квартирі не існує. Крім того, наголосив, що відповідач не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в поточному ремонті та обслуговуванні квартири, також остання вже не є членом сімї позивача. Залишаючись зареєстрованою за вказаною адресою відповідач створює певні незручності для позивача, перешкоджає здійснювати право власності на квартиру та змушує витрачати власні кошти позивача на оплату житлово-комунальних послуг за відповідача.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що у 2008 році відповідач ОСОБА_3 вселилась у квартиру АДРЕСА_1 як дружина позивача і з 03.09.2009 року та до цього часу зареєстрована у цій квартирі. Після народження 15.11.2008 року ОСОБА_4 була вселена у вказану квартиру як донька позивача, та з 28.03.2011 року і до цього часу зареєстрована у цій квартирі. 09.11.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. З 28.10.2015 року позивач почав чинити перешкоди відповідачу у проживанні у вказаній квартирі, намагався не дозволити увійти в квартиру та залишитися в ній, влаштовував сварки, через що відповідач викликала співробітників поліції. Такі ж дії позивач вчинив 08.11.2015 року, та відповідач знову викликала співробітників поліції. З 24.12.2015 року позивач змінив замки на вхідних дверях, не впустив відповідача у квартиру та не надав їй ключі від нових замків. Таким чином, з 24.12.2015 року відповідач позбавлена можливості із дитиною користуватися вказаною квартирою. Представник наголосила, що відповідач ніколи не втрачала інтересу до вказаної квартири, оскільки вона є єдиним житлом її та дитини, іншого житла вони не мають.

Треті особи - Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради та Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Матеріали справи містять їх письмові заяви про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого 30.07.2008 року Фрунзенською районною у м. Харкові радою (том 1 а.с. 10, 11, 12).

Згідно з довідкою ТОВ Агенства нерухомості «Рестріелт» від 01.03.2016 року № 37, виданої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житловий будинок по вул. Рибалка, 56 у м. Харкові знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ АН «Рестріелт». ОСОБА_7 є власником, проживає і зареєстрований 27.01.2016 року в квартирі АДРЕСА_2. Склад сімї: колишня дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована 03.09.2009 року, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована 28.03.2011 року (том 1 а.с. 230).

Згідно з довідкою ТОВ Агенства нерухомості «Рестріелт» від 21.03.2016 року № 57, виданої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 є власником, проживає і зареєстрований 27.01.2016 року в квартирі АДРЕСА_2. Також, у вказаній довідці, крім зареєстрованих в цій квартирі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, вказана зареєстрована 10.03.2016 року особа - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1 а.с. 224).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (до зміні прізвища - ОСОБА_9) перебували у шлюбі, який був зареєстрований 29.08.2008 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 738 (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 093197).

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 138780, видане 26.11.2008 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1340.

Вказані обставини встановленні судовим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 645/5637/15-ц від 09.11.2015 року, та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з вищевказаним рішенням суду від 09.11.2015 року по справі № 645/5637/15-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 розірваний (а.с. 7-9). Рішення набрало законної сили 20.11.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Твердження позивача про те, що позивач без поважних причин була відсутня у квартирі АДРЕСА_2 понад один рік, а саме з грудня 2014 року, спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів проведеної перевірки Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, за наслідком якої наданий висновок від 29.10.2015 року про припинення перевірки вбачається, що 28.10.2015 року до чергової частини Фрунзенського РВ надійшло повідомлення по «102» про сімейну сварку за адресою: АДРЕСА_3 (том 2 а.с. 66). З матеріалів перевірки цього звернення, у тому числі з письмового пояснення ОСОБА_9 вбачається, що вона з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, прийшли до себе додому за вказаною адресою проте вони не змогли увійти до квартири, оскільки замки в дверях були замінені. Через деякий час її чоловік відчинив двері та вона з дитиною потрапила в квартиру. На прохання надати ключі від нових замків ОСОБА_2 відповів відмовою (том 2 а.с. 68). ОСОБА_2, в свою чергу надав письмове пояснення, в якому зазначив, що 28.10.2015 року о 19:20 год. гр. ОСОБА_9 не могла потрапити в АДРЕСА_4, оскільки двері квартири були зачинені зсередини на клямку. Крім того вказав, що ОСОБА_9І, проживає зі своїм коханцем ОСОБА_10 за іншою адресою, та зазначив, що у звязку з неодноразовими погрозами фізичної розправи з боку останніх, він вимушений зачиняти квартиру зсередини, та оскільки він є власником цієї квартири, має на це повне право (том 2 а.с. 69).

Згідно з матеріалів проведеної перевірки Фрунзенського відділення Орджонікідзевського відділу ГУ НП в Харківській області, за наслідком якої наданий висновок від 16.11.2015 року про припинення перевірки, 08.11.2015 року відповідач зверталась до відділення поліції та просила прийняти заходи до позивача, який 08.11.2015 року вчинив сварку. Останній за даним фактом пояснив, що 08.11.2015 року він прийшов у свою квартиру щоб побачити свою доньку, але колишня дружина вчинила сварку (том 2 а.с. 61). З матеріалів вказаної перевірки, а саме з письмового пояснення ОСОБА_9 вбачається, що 08.11.2015 року вона з дитиною ОСОБА_4 знову не змогли потрапити додому, оскільки її чоловік ОСОБА_2 блокував доступ у квартиру та тривалий час не відкривав двері. (том 2 а.с. 65). У письмовому поясненні від 08.11.2015 року ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_9 не могла потрапити в АДРЕСА_4, оскільки двері квартири були зачинені зсередини на клямку, проте як тільки вона постукала у двері він їй відчинив (том 2 а.с. 64).

Крім того, матеріали справи містять Висновок про проведену перевірку Фрунзенського відділення Орджонікідзевського відділу ГУ НП в Харківській області від 26.12.2015 року, з якого вбачається, що 24.12.2015 року до Фрунзенського відділення Орджонікідзевського відділу ГУ НП в Харківській області звернулась громадянка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3, та просила прийняти заходи до свого колишнього чоловіка громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, який змінив замки у їхній квартирі, не віддає речі та перешкоджає там мешкати. Громадянин ОСОБА_2 від письмового пояснення відмовився, але надав документи: свідоцтво про право власності, згідно з яким квартира належить йому, та рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2015 року, згідно з яким постійне місце проживання дитини заявниці визначено разом з матірю за адресою: АДРЕСА_5. У звязку з чим подальшу перевірку за заявою припинено (том 2 а.с. 54-60).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2015 року по справі №645/5569/15 визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 за якою, у тому числі визначено постійне місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матірю ОСОБА_9, за адресою: АДРЕСА_6 (том 1 а.с. 213-215).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.02.2016 року по справі №645/5569/15 змінено ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 24.11.2015 року та виключено з мотивувальної та резолютивної частини цієї ухвали посилання на постійне місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою АДРЕСА_7 (том 1 а.с. 216-218).

Зі змісту вказаної ухвали апеляційної інстанції вбачається, що квартира за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, житловий АДРЕСА_8 згідно договору дарування від 31 серпня 2009 року належить на праві власності ОСОБА_11. 01 вересня 2015 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 укладено договір оренди даної квартири на рік до 01 вересня 2016 року. З тексту даного договору не вбачається, що ОСОБА_11 надає дозвіл на проживання в цій квартирі ОСОБА_9 та її доньки ОСОБА_4. Зазначення в договорі про можливість проживання дружини ОСОБА_10 та дитини не є підставою визначення місця постійного проживання дитини за цією адресою. Сторонами ставилося питання про визначення місця проживання дитини з батьком чи матірю і визначено, що дитина проживатиме з матірю.

З наведений підстав суд критично оцінює посилання позивача на текст мирової угоди у справі № 645/5569/15-ц, в пункті 1 якої сторони визначили постійне місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матір'ю ОСОБА_9 за адресою: м. Харків, вул ОСОБА_12, 319, кв. 91, окільки вказані обставини вже були досліджені судом в ході розгляду спави № 645/5569/15-ц та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.02.2016 року по справі №645/5569/15 змінено ухвалу суду першої інстанції від від 24.11.2015 року саме в цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріали справи містять ОСОБА_13 обстеження квартири АДРЕСА_9 щодо встановлення факту не проживання та відсутності речей від 18.07.2016 року, підписаний громадянами ОСОБА_14, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_13, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, згідно з яким при обстеженні квартири АДРЕСА_10 встановлено, що в зазначеній квартирі проживають 2 особи: ОСОБА_2 та його цивільна дружина ОСОБА_8. За змістом вказаного акту, ОСОБА_9 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_15, що є колишньою дружиною ОСОБА_2 та малолітня донька ОСОБА_4, з грудня 2014 року в квартирі не проживають. Особистих речей, спальних місць та інших ознак, які вказують на фактичне проживання зазначених колишньої дружини та доньки за вказаною адресою також немає. Відсутні будь-які дитячі речі та іграшки. Також вказані особи засвідчили, що жіночі речі, що знаходяться в квартирі, належать цивільній дружині ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та не підходять ОСОБА_9 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_15 ані за розміром, ані за віком. Інших жіночих речей в квартирі немає. На підставі викладеного, вказані вище громадяни склали цей ОСОБА_13 про не проживання і відсутності особистих речей та спальних місць ОСОБА_9 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_15 та малолітньої доньки ОСОБА_4 (том 1 а.с. 226).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив суду, що відповідач за власним бажанням вивезла речі з його квартири у грудні 2014 року та з цього часу перестала з дитиною в ній мешкати. Наголосив, що відповідач створила нову сімю та мешкає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 за іншою адресою. Стверджував, що відповідач до його квартири не поверталась з метою проживання, а лише приходила за своїми речами, та наголосив, що ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_10 викрадали його речі з квартири. Також, ОСОБА_2 наголосив, що з першої половини 2015 року він мешкає у своїй квартирі разом з цивільною дружиною ОСОБА_8.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, який є сусідом позивача, повідомив суду, що відповідача з дитиною він не бачив з грудня 2014 року. На прохання позивача він разом з ОСОБА_14 приймав участь в обстеженні квартири АДРЕСА_9, про що був складений акт, який вони підписали. Свідок стверджував, що у квартирі були відсутні речі відповідача та дитини, не було іграшок, у звязку з чим він дійшов висновку, що відповідач з дитиною в цій квартирі не проживає. Крім того, свідок повідомив, що у цій квартирі близько одного року проживає цивільна дружина позивача ОСОБА_8.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, яка є сусідкою позивача, повідомила суду, що разом із сусідом ОСОБА_13 на прохання позивача ними було обстежено квартиру АДРЕСА_9, та був підписаний акт обстеження. За твердженням свідка, у шафах були відсутні жіночі та дитячі речі, були порожні вішалки для одягу та декілька чоловічих сорочок. Лише у коридорі висіла якась червона жіноча річ великого розміру, яка на її думку належала цивільній дружині позивача, оскільки відповідач значно худіша за комплекцією за неї. Дитячого ліжка у квартирі не було. Крім того, свідок пояснила, що у цій квартирі близько двох років проживає цивільна дружина позивача ОСОБА_16.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17, який є сусідом позивача, повідомив суду, що відповідач із дитиною з грудня 2014 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_10, та вказав, що він бачив, як відповідач вивозила речі з квартири позивача у грудні 2014 року. Крім того, зазначив, що він бачив, як відповідач намагалась відкрити двері вказаної квартири або навесні або восени 2015 року (точно не памятає), та наголосив, що вона була з подругою та з чоловіком, у якого був чемодан (можливо слюсар), а також бачив, що приїжджали співробітники поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18, який є сусідом позивача, повідомив суду, що раніше його сімя та сімя ОСОБА_2 товаришували, разом відпочивали на морі, їхні діти, які є приблизно одного віку, разом гуляли. Приблизно з листопада-грудня 2014 року відповідач з дитиною перестала проживати у ІНФОРМАЦІЯ_10 та з цього часу він її не бачив. Крім того, свідок пояснив, що відповідач до того, як виїхала з дитиною з квартири, розповідала йому, що ОСОБА_2 її ображав.

Разом з тим, суд критично оцінює показання ОСОБА_2, надані ним в якості свідка, в частині твердження про не проживання відповідача ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_9 більше року без поважних причин, оскільки вони спростовуються матеріалами проведених перевірок органами поліції за зверненнями ОСОБА_3 від 28.10.2015 року, від 08.11.2015 року та від 24.12.2015 року, а також показаннями свідків з боку позивача ОСОБА_17, який був свідком намагань відповідача відкрити двері вказаної квартири або навесні або восени 2015 року та виклику співробітників поліції, а також свідка ОСОБА_18 в частині пояснень щодо скарги відповідача на те, що позивач її ображав.

Крім того, жоден свідок з боку позивача не обізнаний про конкретні причини не проживання ОСОБА_3 з дитиною за вказаною адресою. Крім того, свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надані суперечливі показання стосовно тривалості проживання у спірній квартирі цивільної дружини позивача ОСОБА_8, а також щодо відсутності у квартирі під час її обстеження вказаними особами жіночих речей, оскільки проживання у квартирі станом на дату складення акту її обстеження 18.07.2016 року цивільної дружини позивача зумовлює наявність у цій квартирі речей останньої, проте в ході обстеження квартири, за твердженням свідка ОСОБА_14, була виявлена лише одна жіноча річ червоного кольору великого розміру у коридорі квартири.

Допитана у судовому засіданні свідок з боку відповідача ОСОБА_19, пояснила суду, що вона є близькою подругою ОСОБА_3, яка разом з дитиною ОСОБА_4 тимчасово мешкають у належній їй квартирі, оскільки позивач чинить перешкоди у їх проживанні у ІНФОРМАЦІЯ_11, в якій вони зареєстровані. Свідок наголосила, що ОСОБА_3 з дитиною почала періодично проживати у її квартирі з зими 2015 року, оскільки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 постійно виникали сварки. Лише навесні 2015 року на її прохання ОСОБА_3 виїхала з дитиною з її квартири декілька місців проживала з ОСОБА_10 за іншою адресою, після чого знову повернулася з дитиною до неї у квартиру. Крім того, свідок повідомила, що вона разом з ОСОБА_3 часто приїжджала до квартири АДРЕСА_11 оскільки остання не хотіла зустрічатись з ОСОБА_2 наодинці. Всі речі ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_4 знаходились у вказаній квартирі. ОСОБА_3 готувала їжу, прала та прасувала свої та дитячі речі у цій квартирі. У листопаді 2015 року вона з ОСОБА_3 приїхали до вказаної квартири, де разом готували багато їжі, ОСОБА_3 прала речі дитини. За твердженням свідка в цей день ОСОБА_3 ставила замок на двері своєї кімнати, оскільки з квартири почали зникати речі та дитячі іграшки. 24.12.2015 року вона з ОСОБА_3 знову приїхали до вказаної квартири, проте потрапити до неї не змогли, оскільки ОСОБА_2 змінив замки на вхідних дверях, у звязку з чим ними були викликані співробітники поліції та зламник замків, однак після приїзду ОСОБА_2 з його матірю, які не дозволили відкрити двері зламнику замків, останній відмовився від замовлення та поїхав. ОСОБА_3 склала відповідну заяву про події 24.12.2015 року до правоохоронних органів. За твердженням свідка з вказаної дати вона була позбавлена можливості потрапити у квартиру за місцем її реєстрації. Свідок наголосила, що на теперішній час ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_4 проживають в її квартирі у звязку з перешкодами з боку позивача у проживанні за місцем їхньої реєстрації.

Суд критично оцінює твердження позивача про постійне проживання ОСОБА_3 з її чоловіком ОСОБА_10, що стало підставою для її добровільного виселення з його квартири та не проживання у ній більше одного року, оскільки воно спростовується показаннями свідка ОСОБА_19.

Крім того, з пояснень представника відповідача вбачається, що ОСОБА_20 хоча і перебуває з ОСОБА_10 в зареєстрованому шлюбі, проте не проживає з ним однією сім'єю.

Посилання позивача, як на підставу своїх позовних вимог на те, що ОСОБА_3 не сплачувала комунальних послуг та не дбала за благоустрій квартири, не є підставою для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 втратила право користування квартирою внаслідок її не проживання у ній понад одного року без поважних причин не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, в ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 23 в будинку № 56 по вул. Рибалка у м. Харкові та зняття її з реєстраційного обліку в квартирі, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем відносяться на його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради; Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в квартирі - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Федорова