Справа № 465/867/14 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/1819/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Бойко С.М. і Савуляк Р.В.

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника позивача ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Франківського районного суду м.Львова від 28 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_3 4750 грн. 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду оскаржив відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант". В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з"ясовано обставини, що мають значення для справи. При цьому посилається, що п.2.6 Додатку №2 до Договору страхування на страхувальника покладається обов"язок збереження транспортного засобу лише до моменту його огляду уповноваженою особою, що визначена страховиком. Вважає, що позивачем не доведено, що зберігання автомобіля з 08.10.2010 року до 11.01.2011 року дійсно було необхідним і доцільним. Стверджує, що представник відповідача в суді першої інстанції заявляв про застосування строку позовної давності, однак судом не прийнято рішення за цією заявою. Посилається, що рішення суду є не мотивованим. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

А відтак законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється в межах доводів апеляційної скарги - стягнення з відповідача на користь позивача 4750 грн. 00 коп. за простій автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3-ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2010 року сталася ДТП за участю автомобіля ОСОБА_3 та автомобіля ОСОБА_5, якого постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 04 листопада 2010 року визнано винним у ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у ТДВ "СК "Альфа-Гарантія".

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року позов ОСОБА_3 до ТзДВ СК "Альфа-Гарант" задоволено повністю та стягнуто 196 481,81 грн. страхового відшкодування і судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2012 року стягнуто пеню в розмірі 8 896,92 гривень, інфляційні втрати в сумі 9 782,62 гривень та 3% річних в сумі 7 283,28 гривень, а всього 25962,82 гривень.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що з метою запобігання збільшення збитків після ДТП його автомобіль зберігався у ТзОВ "Захід Моторс" за плату у розмірі 4750 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 видано видаткову накладну ТзОВ "Захід Моторс" за простій автомобіля з 08.10.2010 року до 11.01.2011 року на суму 4750 грн. і така ОСОБА_3 оплачена 11.01.2011 року.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що витрати за простій автомобіля в розмірі 4750 грн. є розумними та доцільними, оскільки такі витрати понесені з метою збереження транспортного засобу після ДТП та запобігання збільшення збитків.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками, зокрема, є доходи, які особа могла ю реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до п. 4.2, 4.5 Умов страхування до договору про добровільне страхування наземного транспорту (далі - Умови страхування) відшкодуванню підлягають тільки прямі збитки, тобто ті витрати, які викликані страховим випадком.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.988 ЦК України та п.1.5.5 умов страхування №06-VR/5, страховик зобов'язаний відшкодувати розумні та доцільні витрати, (в межах 5% від страхової суми - 14500 гривень), понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків.

Колегія суддів вважає, що витрати на зберігання автомобіля після настання страхового випадку були вимушені, оскільки ОСОБА_6 не мав коштів на його ремонт, а страхова компанія неправомірно затягувала та у подальшому відмовила у виплаті страхового відшкодування, аж до ухвалення рішення Франківським районним суду м.Львова від 23.03.2011 року, яким стягнуто з страхової компанії в користь ОСОБА_6 страхове відшкодування, та в подальшому, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2012 року стягнуто страхової компанії пеню, інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання рішення суду від 23.03.2011 року.

Що ж до покликання апелянта про пропущення ОСОБА_3 строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересів.

Чинним законодавством передбачено два види позовної давності - загальна і спеціальна.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Судові справи про стягнення страхового відшкодування з ТДВ "СК "Альфа-Гарантія" на користь ОСОБА_3 тривали з 2010 року по 2013 роки, а саме, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31.10.2011 року залишено без змін рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року про стягнення страхового відшкодування, а ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.12.2012 року залишено без змін рішення Галицького районного суду м.Львова від 14.09.2012 року про відшкодування збитків, завданих простроченим виконанням зобов"язання.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Колегія суддів вважає, що вимога ОСОБА_3 до ТДВ "Альфа-Гарант" про стягнення витрат понесених за зберігання автомобіля після його участі в ДТП є тою вимогою на яку останній має право, і яка могла бути пред"явлена до суду разом з вимогою про стягнення страхового відшкодування (рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року), а оскільки тоді такої вимоги не було пред"явлено, ОСОБА_3 в межах строку позовної давності - 31 січня 2014 року звернувся до суду із вимогою про стягнення з ТДВ "Альфа-Гарант" витрат понесених за зберігання автомобіля після його участі в ДТП.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" не дає підстави вважати рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року в оскаржуваній частині незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права, в зв"язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Франківського районного суду м.Львова від 28 січня 2016 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 28 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Бойко

Р.В. Савуляк