МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________
Номер провадження № 2/521/2073/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м.Одеса

Малиновський районний суду м. Одеси у складі

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2016 року ОСОБА_2 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 її проживання зареєстровано за спірною адресою.

Квартира знаходиться у комунальній власності, належить місцевим радам.

За вказаною адресою зареєстровано також місце проживання відповідача, яка є її донькою.

Позивач стверджувала, що донька з 1992 року там без поважної причини не проживає.

У зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідача в зазначеній квартирі, вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не може приватизувати житло тільки на себе.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач в судовому засідання позов не визнала, стверджуючи, що між сторонами склались неприязні стосунки, мати перешкоджає їй у користуванні квартирою, змінили замки, зачинила її кімнату, здає кімнату в оренду, хоча вона здійснювала ремонт, перевезли до квартири свої меблі.

Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не зявилось, повідомлялось про розгляд справи в порядку статей 74,76 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності, належить місцевим радам (талон до ордеру № 450 від 14.09.1968 року).

Позивач ОСОБА_2 постійно проживає за спірною адресою, сплачує комунальні платежі, на її імя відкритий особовий рахунок №037004 (довідка про склад сім ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 07.08.2017 року).

З дитинства відповідач ОСОБА_3 набула права проживання в квартирі, що визнано позивачем в процесі розгляду справи та відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

З 09.11.1996 року місце її проживання у встановленому законом порядку зареєстровано за спірною адресою, що підтверджується витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання витяг №5114-.

На час розгляду справи відповідач у квартирі не проживає.

Поряд із тим, сторонами визнано, що між ними склались неприязні стосунки.

Вирішити спір мирним шляхом за час розгляду справи ним не вдалось.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, стверджувала, що, хоча і проживає на час розгляду справи із своїм чоловіком за іншою адресою, однак, зробила в своїй кімнаті ремонт, там знаходяться її особисті речі, бажає жити в квартирі із сімєю, а позивач перешкоджає їй у користуванні спірним приміщенням, змінила замки, зачинила кімнату відповідача, здає її в оренду стороннім особам, бажаючи приватизувати житло тільки на себе.

Вказані обставини підтверджуються роздруківками розмов між сторонами в мережі Інтернет, показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які, зокрема, спростували показання свідка ОСОБА_6 та підтвердили суду складні конфліктні стосунки між сторонами, факт перешкоджання ОСОБА_2 відповідачу у користуванні спірним майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК України).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за № Xу справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З'ясувавши причини відсутності відповідача понад встановлені строки суд не погоджується із доводами позивача про відсутність поважної причини не проживання ОСОБА_3 за спірною адресою.

Неправомірна поведінка позивача, яка перешкоджає доньці у вільному користуванні квартирою виключає задоволення її позовних вимог.

Сам по собі факт перебування відповідача у шлюбі, обовязок її чоловіка по утриманню сім*ї, на які позивач посилалась в процесі розгляду справи не можуть бути підставою застосовування до виниклих правовідносин статті 72 ЖК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.В. Маркарова