01.03.2017 Єдиний унікальний номер 205/8012/16-ц
Провадження №2/205/3426/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.,

за участю секретаря Романової А.О.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання майна спільної сумісною власністю, витребування майна та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вказана цивільна справа.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що розгляд позову в частині витребування майна та визнання права власності, у зв`язку із тим, що позивач у позові поєднує вимоги характерні для віндикаційного та негаторного позовів, що є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними.

В постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року за №6-2723цс16 зазначено, що положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

У разі заявлення в позовах вимог про віндикацію та реституцію, суд повинен самостійно визначити, яку вимогу по суті (а не за формою) предявляє позивач, і відповідно застосувати належні норми законодавства, керуючись при цьому нормами статті 4, пунктів 3, 4 частини першої статті 214 ЦПК України.

В судовому засіданні сторони не заперечували проти виділення в окреме провадження позовних вимог.

В силу ч. 2 ст. 126 ЦПК України, залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про розєднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що спільний розгляд заявлених позовних вимог ускладнює вирішення справи, у звязку із чим, вважає за необхідне виділити в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_5 про витребування у ОСОБА_7, 17.12.1965р.н., РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5, 02.07.1984р.н., РНОКПП: НОМЕР_2 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (стара назва міста «Дніпропетровськ»); витребування у Данченко (прізвище після шлюбу «Овадович») ОСОБА_10, 25.06.1975р.н., РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_5, 02.07.1984р.н., РНОКПП: НОМЕР_2 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (стара назва міста «Дніпропетровськ»).

Зобовязати позивача надати суду позов у відповідності до ст. 119 ЦПК України стосовно виділених в окреме провадження вимог.

Керуючись ст. 126 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Розєднати позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання майна спільної сумісною власністю, витребування майна та визнання права власності, виділивши в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_5 про витребування майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Шавула