Провадження № 2/161/400/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 грудня 2016 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання, як колишньої дружини, мотивуючи свій позов мотивує тим, що 24 лютого 2004року між нею, ОСОБА_1, та відповідачем, ОСОБА_3, було укладено шлюб. 20 травня 2016 року їх шлюб було розірвано Збаразьким районним відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що в складено відповідний актовий запис за № 8. На даний час вона не працює, є інвалідом III групи, внаслідок загального захворювання і така інвалідність встановлена їй під час перебування у шлюбі з відповідачем, з травня 2014року, вона отримує пенсію за віком в сумі 1130 грн., інших джерел доходів не має, тому її матеріальне становище є несприятливим і вона потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що в грудні 2016р. нею були понесені значні витрати на лікування та за рекомендацією лікаря потребує щорічного лікування в стаціонарі (копія виписки а/к №2235/17 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого). Її колишній чоловік, ОСОБА_3, матеріальної допомоги їй не надає, хоча відповідно до ст.ст. 75, 76 Сімейного кодексу України на нього покладено законом обов'язок по її утриманню, у зв'язку з її непрацездатністю. Лікування її захворювання потребує значних коштів і вона не взмозі себе забезпечити. Відповідач отримує пенсію за віком у сумі приблизно 3650 грн. та працює, інших осіб на утриманні не має, а тому вважає, що має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому. Крім того, подала суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою просить стягувати аліменти з відповідача на її утримання, на період встановлення їй інвалідності.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, подавши письмове заперечення, та пояснив, що відповідач невзмозі надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки сам перебуває у скрутному матеріальному становищі, хворіє, що потребує значних витрат.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2004 року до 20 травня 2016 року .

З виписки медичної карти амбулаторного хворого та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0343798 від 02.06.2015р. вбачається, що позивачу ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності до 01 червня 2017 року, внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. (а.с.5-6)

Судом встановлено, що позивач на даний час не працює, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1247 грн., та інвалідність їй встановлена з травня 2014року до 01 червня 2017 року.

З копії виписки а/к №2235/17 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої на імя ОСОБА_1 слідує, що за рекомендацією лікаря позивач

потребує щорічного лікування в стаціонарі.

Як встановлено судом, позивач потребує значних витрат на лікування, її колишній чоловік, ОСОБА_3, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає.

Судом встановлено, що інвалідність позивачу встановлено під час перебування у шлюбі з відповідачем.

Статтею ст.76 Сімейного кодексу України передбачено право на утримання після розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п'ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років.

Як слідує із змісту ст.77Сімейного кодексу України , утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Судом встановлено, що відповідач отримує пенсію за віком в розмірі 3688,77грн.,інших осіб, що перебувають на його утриманні немає,а , отже, може надавати таку допомогу позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.І ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подання позовної заяви.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право колишньої дружини на утримання її чоловіком.

При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище обох сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання останньої в розмірі 1/10 з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період встановлення інвалідності.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника про те, що позивач не має права на отримання допомоги, тому що розмір її пенсії становить 1247грн., що відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, оскільки вказана норма Закону стосується подружжя, а в даному випадку спірні правовідносини склалися між особами, які шлюб розірвали.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640грн. (шістсот сорок гривень).

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, ст.ст.76, 77, 79, 80 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, аліменти на утримання колишньої дружини ОСОБА_1, в розмірі 1/10 з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно,починаючи з 16 грудня 2016 року, на період встановлення інвалідності.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 640грн. (шістсот сорок гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.