Справа №242/789/16-ц
Провадження №2/242/40/17
05 квітня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку заочного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5. ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, про витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Селидівського міського суду Донецької області з позовною заявою про витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом в інтересах ОСОБА_2, в якій зазначила, що 05 листопада 2012 року помер ОСОБА_9, батько малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_9, позивач звернулася до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, як законний представник свого малолітнього сина, з заявою про прийняття ним спадщини після померлого батька. Заяву було долучено нотаріусом до спадкової справи № 41/2012, заведеної після смерті ОСОБА_9 Крім ОСОБА_2 спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_9 є його батьки, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які відмовилися від прийняття спадщини на користь їх доньки - ОСОБА_4, яка була рідною сестрою померлого ОСОБА_9 Окрім, малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_4 інших спадкоємців померлого ОСОБА_9 немає. Вважає. що малолітній ОСОБА_2 є таким, що прийняв усю спадщину за законом після смерті його батька - ОСОБА_9 у розмірі належній йому 1/3 частки від спадщини. Зокрема, було прийняте у спадщину таке майно: квартира № 64 у будинку номер 96 «б» по вулиці Артема у місті Донецьку Донецької області; гаражного боксу № 39 у будинку № 96 «б» по вулиці Артема у місті Донецьку Донецької області. Зазначене майно належало померлому ОСОБА_9 на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, виданого 02 липня 2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим № 3937 на гаражний бокс № 39, який знаходиться у підвалі житлового будинку № 96 «б» по вул. Артема в м. Донецьку, та Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, виданого 02 липня 2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим № 3935 на п'ятикімнатну квартиру № 64, загальною площею 205, 7 кв. м., житловою площею 134, 0 кв. м., що розташована у будинку № 96 «б» по вул. Артема у м. Донецьку. Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» № 596/02-14 станом на 24.12.2012 р. вказане майно було зареєстроване на праві власності та належало померлому 05.11.2012р., ОСОБА_9 ОСОБА_1Б як законний представник малолітнього ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 05.11.2012р. Втім, постановою приватного нотаріуса ОСОБА_10 № 16/02-31 від 14.01.2014р. «Про відмову в здійсненні нотаріальної дії» їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя малолітнього ОСОБА_2 з тих підстав, що на момент звернення спадкоємців за свідоцтвом про право на спадщину, право власності на вказані обєкти нерухомості за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не належить спадкодавцю - ОСОБА_9, померлому 05.11.2012 р. Відповідно до інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 12.10.2015р., власником спірного спадкового майна є ОСОБА_3 на підставі Договорів купівлі-продажу від 28.01.2014р., посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_8 Тобто, ОСОБА_14 продав спірне майно третій особі ОСОБА_15, яка в даному випадку виступає добросовісним набувачем спірного майна. Спірне спадкове майно було придбано ОСОБА_3 у ОСОБА_6 за договорами купівлі-продажу. В свою, чергу ОСОБА_6 не мав правових підстав на відчуження цього майна, оскільки майно належить до спадщини, що залишилась після померлого ОСОБА_9 Просить суд, витребувати у ОСОБА_3 на користь малолітнього ОСОБА_2: 1/3 частку квартири № 64 у будинку № 96 «б» по вулиці Артема у місті Донецьку Донецької області, 1/3 частку гаражного боксу № 39 у будинку № 96 «б» по вулиці Артема у місті Донецьку Донецької області, визнати за малолітнім ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири № 64 у будинку № 96 «б» по вулиці Артема у місті Донецьку Донецької області в порядку спадкування за законом, після померлого 05 листопада 2012 року, ОСОБА_9 , визнати за малолітнім ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку гаражного боксу № 39 у будинку № 96 «б» по вулиці Артема у місті Донецьку Донецької області в порядку спадкування за законом, після померлого 05 листопада 2012 року, ОСОБА_9.
Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивача ОСОБА_16 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі.
Треті особи ОСОБА_5. ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 653523, виданого повторно 13.11.2012 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_9 помер 05.11.2012 року, актовий запис № 976 (а.с. 7).
Відповідно до свідоцтва про народження серія І-НО № 246156, виданого повторно 12.12.2001 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стан Донецького міського управління юстиції, ОСОБА_2 народився 19.05.2000 року, його батьком є ОСОБА_9 (а.с. 8).
Відповідно до Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, виданого 02 липня 2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим № 3937 та Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, виданого 02 липня 2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим № 3935 гаражний бокс № 39, який знаходиться у підвалі житлового будинку № 96 «б» по вул. Артема в м. Донецьку та п'ятикімнатна квартиру № 64, загальною площею 205, 7 кв.м., житловою площею 134,0 кв.м., що розташована у будинку № 96 «б» по вул. Артема у м. Донецьку належали померлому ОСОБА_9
Після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_17 звернулася до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, як законний представник свого малолітнього сина ОСОБА_2, з заявою про прийняття ним спадщини після померлого батька ОСОБА_9 Заяву було долучено нотаріусом до спадкової справи № 41/2012, заведеної після смерті ОСОБА_9 (а.с. 12-13).
Згідно постанови приватного нотаріусу Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 19.11.2013 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з тим щоАДРЕСА_1 у будинку номер 96 «б» по вулиці Артема у місті Донецьку Донецької області та гаражний бокс № 39 у будинку номер 96 «б» на підставі Договорів купівлі-продажу укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчених 18 березня 2013 року та 25 березня 2013 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_18 за реєстровими № 315 та № 334, належать на праві власності ОСОБА_6
Відповідно до інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 12.10.2015 року, власником спірного спадкового майна є ОСОБА_3 на підставі Договорів купівлі-продажу від 28.01.2014 р., посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_8
Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому слід зазначити, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.
Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5, набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.
Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-1203цс15: «Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Отже, вирішуючи спір про витребування майна з чужого незаконного володіння, суди повинні були встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння.
Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння».
Як вбачається з матеріалів справи та наданих представником позивача змін предмету позову, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.01.2013 року було задоволено позов відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції міста Донецька до комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації міста Донецька», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку про скасування свідоцтв та зобов'язання вчинити певні дії, задоволено у повному обсязі, скасовано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо торги не відбулися від 02.07.2010 року, видане приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстроване в реєстрі за № 3935, зареєстроване в Державному реєстрі правочинів 02.07.2010 року за № 8722249, зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.07.2010 року, скасовано Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо торги не відбулися від 02.07 2010 року, видане приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстроване в реєстрі за № 3937, зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.07.2010 року та зобовязано відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у міста Донецьку зареєструвати право власності ОСОБА_5 на п'ятикімнатну квартиру № 64, загальною площею 205, 7 кв.м., житловою площею 134,0 кв.м. та гаражний бокс, що розташований у підвалі житлового будинку № 96 «б» по вул. Артема.
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року апеляційне провадження на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24.01.2013 року закрито.
Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5, відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.
У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.
Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Слід наголосити, що рішення суду першої інстанції про визнання права власності на нерухоме майно, що набрало законної сили, і так само його скасування, є належною правовою підставою для внесення запису до Державного реєстру прав про реєстрацію такого права чи то його скасування.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Суд звертає увагу, що дійсно на момент відкриття спадщини (05.11.2012 року), до складу спадщини, входили усі права та обовязки ОСОБА_9, які належали йому на день смерті, зокрема і на п'ятикімнатну квартиру № 64, загальною площею 205,7 кв.м., житловою площею 134,0 кв.м. та гаражний бокс, що розташований у підвалі житлового будинку № 96 «б» по вул. Артема.
Натомість, як вже зазначалося постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.01.2013 року, яка не скасована і набрала чинності 01.12.2015 року (дата винесення ухвали Донецьким апеляційним адміністративним судом), були скасовані документи, що підтверджували право власності ОСОБА_9 на вищевказане майно, в звязку з чим, суд вважає, що воно не входить до складу спадщини і не спадкується за померлим.
Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню.
На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 317, 319, 346, 387, 388, 1216, 1218, 1220 ЦК України, ст.ст. 61, 79, 88, 212-215, 217-218, 226 ЦПК України, суд, -
В задоволені позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5. ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, про витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.М. Владимирська