Справа № 369/7140/17 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/5852/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 20.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на будинок,

встановила:

у липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Києво Святошинського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, просила визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку №44-А по вул. Покровській (Леніна) в с. Шпитьки Києво - Святошинського району Київської області за ОСОБА_3, вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок №44-А по вул. Покровській (Леніна) в с. Шпитьки Києво Святошинського району Київської області, а також стягнути з ОСОБА_4 понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 6 480,00 грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що 05 липня 2017 року їй стало відомо про те, що було проведено реєстрацію спірного жилого будинку з метою його продажу.

Вказана реєстрація будинку була проведена 22 червня 2017 року.

Відчуження житлового будинку №44-А по вул. Покровська (Леніна) в с. Шпитьки Києво - Святошинського району Київської області призведе до утруднення виконання рішення суду.

Просила накласти арешт на житловий будинок № 44-А по вул. Покровській (Леніна) в с. Шпитьки Києво Святошинського району Київської області.

Ухвалою Києво Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок №44-А по вул. Покровська (Леніна) в с. Шпитьки Києво Святошинського району Київської області.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 1/2 частини обєкту нерухомості належить на праві приватної власності апелянту, що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку від 13 липня 2017 року, що посвідчено ОСОБА_5, приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області, що зареєстровано в реєстрі №1959 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2017 року.

ОСОБА_2 стверджує, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали, житловий будинок перебував не у власності відповідача, а вже належав апелянту (1/2 частки).

Апелянт, вважає, що ОСОБА_6 було умисно подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно скаржника, який є законним власником ? частини житлового будинку №44-А по вул. Покровська (Леніна) в с. Шпитьки Києво Святошинського району Київської області.

Просив скасувати ухвалу Києво Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок №44 А по вул. Покровська (Леніна) в с. Шпитьки Києво Святошинського району Київської області є предметом поділу в даному спорі, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з нормами процесуального права з огляду на наступне.

За правилами ч.1,2 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (в редакції від 15 травня 2014 року, яка діяла під час постановлення оскаржуваної ухвали).

Згідно з вимогами ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії та ін. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (в редакції від 15 травня 2014 року, яка діяла під час постановлення оскаржуваної ухвали).

Відповідно до абз.1,3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України в своїй постанові №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у частині 1 статті 152 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, встановлених частиною 4 зазначеної статті.

У відповідності до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року, суд першої інстанції, врахував докази, наявні в матеріалах справи, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясував обсяг позовних вимог, а також відповідність і співмірність способу забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, в порядку забезпечення заявленого позову, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції узгоджуються з нормами процесуального права, які судом вірно застосовані.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Києво Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2017 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 22 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді