АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6777/17 Справа № 174/391/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

21 серпня 2017 року позивачем було подано заяву про забезпечення свого позову.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року заява про забезпечення позову задоволена частково, накладено арешт на автомобіль марки FORD TRANSIT, малотоннажний фургон, 2013 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рами) WF0XXXTTFXDB58007, реєстраційний номер НОМЕР_1; вітрину холодильну ПВХС «Невада» -1,6; шафу холодильну ШХСД(Д) «Канзас»; вітрину холодильну ПВХС «Невада» - 2,0 С; вітрину холодильну ПВХС «Невада», які перебувають у володінні ОСОБА_3

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року скасувати в тій частині, в якій йому відмовлено в задоволенні заяви, та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити його заяву про забезпечення позову, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями ст.152 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, а саме в порядку поділу майна подружжя просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину автомобіля марки FORD TRANSIT, малотоннажний фургон, 2013 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рами) WF0XXXTTFXDB58007, реєстраційний номер НОМЕР_1; вітрину холодильну ПВХС «Невада» -1,6; шафу холодильну ШХСД(Д) «Канзас»; вітрину холодильну ПВХС «Невада» - 2,0 С; вітрину холодильну ПВХС «Невада».

Тобто предметом спору є рухоме майно, яке наразі належить відповідачу.

Підставами для вжиття заходів забезпечення позову, як вбачається зі змісту ч.3 ст.151 ЦПК України (у редакції чинні на момент постановлення оскаржуваної ухвали), є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладенням арешту на спірне майно, ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, а також те, що невжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на їх користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підстав для передачі на зберігання спірного автомобіля саме позивачу колегією суддів не встановлено.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що п.7 ч.1 ст.150 ЦПК України (у редакції Закону України №2147-УШ від 03 жовтня 2017 року) визначено передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Тобто відсутнє таке забезпечення позову як передача предмету спору на зберігання позивачу.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин які б свідчили про неефективність вжитих заходів, чи про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку саме про необхідність часткового вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що він веде господарську діяльність не дають підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_4