РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Волноваський районний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Волноваської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 ОСОБА_2 про скасування наказу про надання основної відпустки, зобовязання надати основну відпустку,

ВСТАНОВИВ :

20.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування наказу про надання основної відпустки, зобовязання надати основну відпустку в зручний для неї час після судового процесу, посилаючись на те, що з 15.08.1972 року працює у Волноваській ОСОБА_3 ступенів №5, на теперішній час - на посаді вчителя географії. Згідно наказу директора ліцею ОСОБА_2 від 29.06.2016 року їй надано щорічну основну відпустку за 2016 рік тривалістю 56 календарних днів з 04.07.2016 року по 29.08.2016 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Але вона не бажала йти у відпустку, оскільки перебувала у судовому процесі, заяву на відпустку не писала, конкретний термін відпустки шляхом відібрання заяви, з нею не погоджений, письмове попередження за 2 тижні до початку відпустки їй не вручено, заробітна плата за 3 дні до відпустки їй не виплачена, з наказом про відпустку вона не ознайомлена. Крім того, її право як ветерана праці, щодо використання відпустки в зручний час не враховано. Позивач ОСОБА_1 вважає, що директором Волноваського ліцею ОСОБА_2 допущені грубі порушення законодавства, тому просила наказ №109-к від 29.06.2016 року «Про надання відпустки педагогічному працівнику» скасувати та надати їй щорічну основну відпустку після закінчення судового процесу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягала, надала пояснення, аналогічні вказаним у позовній заяві. Крім того, зазначила, що весь період, який вказаний в наказі про надання відпустки, вона ходила на роботу до Волноваської ОСОБА_3 ступенів № 5 та в цей час готувалась до наступного навчального року. Матеріальну допомогу на оздоровлення та відпускні отримала 07.07.2016 року, грошові кошти витратила на особисті потреби. Підтвердила, що в кінці травня 2016 року до неї зверталась секретар Волноваського ліцею ОСОБА_4 з проханням написати заяву про надання їй щорічної відпустки, але вона відмовилась від написання даної заяви, оскільки перебувала у судовому процесі та не бажала йти у відпустку.

Відповідач ОСОБА_2 директор Волноваської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 позов не визнав та пояснив, що щорічна відпустка педагогічному працівнику ОСОБА_1 надана без її заяви, оскільки вона не бажала йти у відпустку та не надала своєчасно заяву, але відповідно до статті 10 Закону України «Про відпустки» та згідно погодженого графіку відпусток їй було надано щорічну відпустку як педагогічному працівнику в період літніх канікул. Крім того, за два тижні до початку відпустки рекомендованим листом їй направлялось повідомлення про початок відпустки, але вона його не отримала. Вважає, що позивач знаходилась у відпустці, їй була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення та відпускні. Тому в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 45 Конституції України встановлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про відпустки» та ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Судом встановлено, що з 15 серпня 1972 року по теперішній час ОСОБА_1 працює у Волноваській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 на посаді вчителя, що підтверджується копією трудової книжки, наявної в матеріалах справи (а.с.5-7).

Тобто, ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах та має право на отримання щорічної відпустки.

У відповідності до положень ч.ч. 4-5 ст. 79 КЗпП України та ст. 10 Закону України «Про відпустки», черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Порядок надання щорічних основних відпусток педагогічним працівникам врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 346 «Про затвердження Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам» (далі Постанова).

Згідно з частиною другою Постанови педагогічним працівникам щорічна основна відпустка повної тривалості 56 календарних днів надається в період літніх канікул. Графік надання відпусток педагогічним працівникам складається з урахуванням можливості проведення регулярних консультацій для учнів, складання іспитів якими перенесено на осінь.

Статтею 10 Закону України «Про відпустки» визначено, що щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються в тому числі ветеранам праці.

З наказу директора Волноваської ОСОБА_3 ступенів №5 (Волноваського ліцею) ОСОБА_2 «Про затвердження графіку чергових відпусток працівників ліцею у 2016 році» від 04 січня 2016 року №1-к встановлено, що ОСОБА_1 період надання щорічної відпустки визначений конкретною календарною датою 01.07.2016 року. З даним графіком ОСОБА_1 ознайомлена під підпис, заперечень щодо дати початку відпустки не надала (а.с.36-39).

Позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві посилається на те, що при наданні їй відпустки директором Волноваської ОСОБА_3 ступенів №5 ОСОБА_2 не погоджено з нею конкретний термін відпустки, шляхом відібрання заяви.

Але законодавством не передбачено, що для погодження дати початку відпустки обовязкове відібрання саме письмової заяви. При визначенні дати або періоду надання щорічної відпустки враховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Не можна нехтувати специфікою роботи педагогічного працівника, що включає в себе надання щорічної відпустки в період літніх канікул.

Посилання позивача на те, що ветеранам праці відпустка надається у зручний для них час є помилковим, оскільки право на надання відпустки у зручний час виникає у власника такого статусу лише при складанні графіку щорічних відпусток.

Відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчення і нагрудного знака «Ветеран праці» підтвердженням статусу ветерана праці, на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації, є посвідчення.

До матеріалів цивільної справи та в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не надано посвідчення ветерана праці для підтвердження даного статусу.

Під час складання графіку чергових відпусток працівників ліцею ОСОБА_1 директору навчального закладу посвідчення ветерана праці не надала, з конкретною датою щорічної відпустки ознайомлена під підпис, заперечень не надала.

Таким чином, право ОСОБА_1 скористатись зручною для неї датою при складанні графіку відпусток не доведено.

З доповідної директору Волноваської ОСОБА_3 ступенів №5 (Волноваського ліцею) ОСОБА_2 секретаря Щадько О.Г. від 25.05.2016 року вбачається, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_1 з проханням написати заяву про надання щорічної відпустки за 2016 рік, але ОСОБА_1 відмовилась, посилаючись на те, що перебуває у судовому процесі (а.с.32).

З копії фіскального чеку та поштового конверту встановлено, що 21.06.2016 року ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлялось повідомлення про початок щорічної основної відпустки з 04.07.2016 року, але вона його не отримала та воно повернулось до Волноваської ОСОБА_3 ступенів №5 за закінченням терміну зберігання (а.с.33-35).

Оскільки позивач ОСОБА_1 за два тижні до дати початку відпустки не отримала таке повідомлення, вважає, що порушений порядок її письмового повідомлення, і це є підставою для скасування наказу та надання їй відпустки в інший час після судового процесу.

З приводу такого твердження позивача, суд зазначає наступне. Законодавством чітко не визначено як має виглядати письмове повідомлення працівника про початок відпустки.

Директором Волноваської ОСОБА_3 ступенів №5 (Волноваського ліцею) ОСОБА_2 складено письмове повідомлення у вигляді листа, в якому вказано, що позивачу ОСОБА_1 з 04.07.2017 року надається щорічна відпустка (а.с.35). Але як встановлено судом вище, ОСОБА_1 його не отримала та поштове відправлення повернулось за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи те, що у графіку чергових відпусток працівників ліцею на 2016 рік, з яким ОСОБА_1 ознайомлена під підпис, вказана конкретна дата початку її відпустки, суд вважає, що додатково повідомляти її про початок відпустки не обовязково, це вже є належним повідомленням.

Тобто, порядок письмового повідомлення про початок відпустки директором Волноваської ОСОБА_3 ступенів №5 дотримано.

Згідно наказу директора Волноваської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 (Волноваського ліцею) ОСОБА_2 від 29.06.2016 року №109-к ОСОБА_1 надано щорічну основну відпустку за 2016 рік тривалістю 56 календарних днів з 04.07.2016 року по 29.08.2016 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Підставою для видання даного наказу зазначено статтю 10 Закону України «Про відпустки» (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 вказує, що не відібрання у неї заяви про надання щорічної відпустки є підставою для скасування наказу про надання відпустки та надання її після закінчення судового процесу. Крім того, посилалась на те, що директора Волноваської ОСОБА_3 ступенів №5 вже притягували до адміністративної відповідальності у 2013 році за порушення вимог трудового законодавства, у звязку з тим, що він їй надав щорічну відпустку без її заяви.

Судом встановлено, що постановою Волноваського районного суду Донецької області від 09 серпня 2013 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень (а.с.41). (справа № 221/3632/13-ц, провадження № 3/221/975/2013)

Вищевказану постанову скасовано постановою Апеляційного суду Донецької області від 17 січня 2014 року за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення (а.с.42-45).

Таким чином, твердження позивача ОСОБА_1 про неодноразові порушення трудового законодавства ОСОБА_2 та притягнення його до адміністративної відповідальності є помилковими.

Суд також звертає увагу позивача, що працівники, час відпусток яких визначається графіками, йдуть у відпустку в обумовлений термін без додаткового подання заяв про надання відпустки. Законодавство про працю не вимагає їх подання.

Окрім того, обовязок ознайомлювати працівника з наказом про надання відпустки законодавством не встановлений, а у разі ознайомлення працівника з таким наказом, це є лише однією з форм повідомлення працівника про початок відпустки.

Статтею 11 Закону України «Про відпустки» та статтею 80 КЗпП України передбачено дві підстави для перенесення щорічної відпустки: порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки; несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки.

Отже, підстави для перенесення відпустки ОСОБА_1 відсутні, оскільки директором навчального закладу ОСОБА_2 порядок та терміни письмового повідомлення працівника про початок відпустки не порушено, а факт того, що заробітна платня за 3 дні до початку відпустки їй не виплачена, не доведено позивачем.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач ОСОБА_1, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити за його необґрунтованістю.

Керуючись ст. 45 Конституції України, ст. ст. 74, 79, 80 КЗпП України, ст. ст. 2, 10, 11 Закону України «Про відпустки», ст.ст. 10, 15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до директора Волноваської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів № 5 ОСОБА_2 про скасування наказу про надання основної відпустки, зобовязання надати основну відпустку відмовити за необґрунтованістю.

Повний текст рішення складено 14 квітня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя О.С.Овчиннікова