Провадження № 2/243/4433/2017
Справа № 243/9944/17
І м е н е м У к р а ї н и
27 грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Кузнецова Р.В.,
при секретареві Малиновській І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання, -
08 листопада 2017 року до Словянського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що у них із відповідачем є спільний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на 3 курсі денного відділення в Державному вищому навчальному закладі «Словянський коледж транспортної інфраструктури», у звязку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батька. ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою та фактично перебуває на її утриманні. До досягнення сином повноліття, відповідач на підставі рішення суду вже сплачував аліменти на його утримання в розмірі 500,00 грн. Вважає, що відповідач має можливість надавити матеріальну допомогу синові та сплачувати аліменти щомісяця в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. без погіршення його матеріального стану.
Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, просила суд ухвалити рішення ким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з 01 вересня 2014 року до досягнення ним двадцяти трьох років.
Крім того, керуючись нормами ч. 1 ст. 192, 2 ст. 191, ч. 2 ст. 182 СК України, просила суд здійснити перерахунок аліментів за три роки до досягнення сином повноліття, а саме з 24 травня 2014 року по 24 травня 2017 року, та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 збільшену суму аліментів.
Позивачка ОСОБА_1, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не зявився без повідомлення причин , заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
З огляду на викладене, оскільки відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не зявився у судове засідання, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
Згідно із свідоцтвом про одруження серія: І-НО № 048482 (а.с. 7) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія: 1-НО № 285451 (а.с. 4) сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 1998 року по 24 липня 2001 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серія: І-НО № 101080, ОСОБА_3 народився 24 травня 1999 року. Його батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 3).
Згідно із відомостями у паспорті позивачки та її сина ОСОБА_3, вони проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8 з.б., 11 з.б.).
Згідно із довідкою № 235 від 06 червня 2017 року, виданою ДВНЗ «Словянський коледж транспортної інфраструктури», ОСОБА_3, дійсно навчається на 3 курсі денного відділення в Державному вищому навчальному закладі «Словянський коледж транспортної інфраструктури». Термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року (а.с. 5).
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_4 України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:
досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;
продовження ними навчання;
потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі;
наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 досяг віку, який перевищує 18, але його вік є меншим 23 років, він продовжує навчання на 3 курсі денного відділення в державному вищому навчальному закладі, у звязку із чим, потребує матеріальної допомоги, відповідач є його батьком та в нього наявна можливість надавати матеріальну допомогу синові.
Доказів які б спростовували такий висновок суду відповідачем не надані.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 2000,00 грн. щомісяця до досягнення ним двадцяти трьох років, підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 700,00 грн.
Стосовно часу з якого мають стягуватися аліменти суд зазначає, що згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Пунктом 15 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК ( 2947-14 ), здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.
У своїй позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на користь сина починаючи з 01 вересня 2014 року (початок навчання), в той час як повноліття ОСОБА_3 досяг 24 травня 2017 року, а із даним позовом вона звернулась до суду 08 листопада 2017 року.
Таким чином, позивачка просить суд стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання починаючи з дня коли дитина не досягла повноліття та відповідно не мала права на отримання такого виду аліментів.
Враховуючи, що право на отримання аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання виникає саме за обов'язкової сукупності, зокрема таких юридичних фактів як досягнення дитиною віку який перевищує 18, але є меншим 23 років, а також продовження нею навчання, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 в частині періоду їх стягнення підлягають частковому задоволенню та мають стягуватись починаючи з дня звернення позивачки до суду із даним позовом, а саме з 08 листопада 2017 року.
В своїй позовній заяві позивачка зазначає, що до досягнення сином повноліття, відповідач на підставі рішення суду вже сплачував аліменти на його утримання в розмірі 500,00 грн., та керуючись нормами ч. 1 ст. 192, 2 ст. 191, ч. 2 ст. 182 СК України просить суд здійснити перерахунок аліментів за три роки до досягнення сином повноліття, а саме з 24 травня 2014 року по 24 травня 2017 року, та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 збільшену суму аліментів за цей період.
Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.
Позивачка у судове засідання не зявилась, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі, та жодних доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку із свідомим ухиленням останнього від їх сплати суду не представила, більш того, вказала в своєму позові, що до досягнення дитиною повноліття відповідач на підставі рішення суду весь час сплачував аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн.
Крім того, за розясненнями викладеними в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК ( 2947-14 ) аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
У звязку із наведеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про здійснення перерахунку аліментів за три роки до досягнення дитиною повноліття, а саме з 24 травня 2014 року по 24 травня 2017 року, та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 збільшеного розміру аліментів за цей період задоволенню не підлягають.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яка передбачає пільги щодо сплати судового збору , від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються , зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти до висновку, що в разі якщо позивача звільнено від сплати судових витрат, а інших осіб які б їх понесли судом не встановлено, стягнення з відповідача судових витрат чинним процесуальним законодавством не передбачено.
Керуючись статтями 4, 14, 81, 223, 280, 281, 259, 263 265, 273 ЦПК України, ч. 1 ст. 192, 2 ст. 191, ч. 2 ст. 182 СК України, пунктами 15, 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 08 листопада 2017 року, до припинення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчання в учбовому закладі, тобто до 30 червня 2018 року, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до Розділу VІІІ п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до Розділу VІІІ п. 1.8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду ОСОБА_4