Справа № 171/352/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чумак Т.А. за участю секретаря Жандарук В.В., прокурора Михайленко В.О., представника позивача ОСОБА_1, 3-ї особи ОСОБА_2, представника 3-ї особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_4, 3-я особа ОСОБА_2, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобовязання повернути земельну ділянку,

встановив:

27.02.2017 року заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 7677826, видане 07.08.2013 року Реєстраційною службою Апостолівського РУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_4, на земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :02:001:0011, що розташована на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району, для ведення особистого селянського господарства, зобовязати ОСОБА_4 повернути вказану земельну ділянку Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області за актом приймання-передачі та стягнути судові витрати по справі.

В обґрунтування позову прокурор посилається на те, що розпорядженням голови Апостолівської РДА № 599-р-11 від 04.11.2011 зі змінами, внесеними розпорядженням № 254-р-12 від 19.03.2012, відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району. Після виготовлення проекту землеустрою розпорядженням голови Апостолівської РДА № 1371-р-12 від 29.12.2012 року «Про затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Кам`янської сільської ради та Апостолівської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області» відповідачу ОСОБА_4 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2 га, у власність для ведення ОСГ за межами населеного пункту на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. На підставі вказаного розпорядження 07.08.2013 року за відповідачем рішенням № 4821911 Апостолівського РУЮ зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :02:001:0011, що розташована на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району, для ведення особистого селянського господарства, а також видано відповідачу свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 7677826.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Апостолівської РДА № 1371-р-12 від 29.12.2012 року в частині затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, в тому числі стосовно земельної ділянки, переданої у власність відповідачу. Підставою для скасування вказаного розпорядження було встановлення факту перетину земельної ділянки, переданої відповідачу, із земельною ділянкою, що перебуває на праві постійного користування у ОСОБА_2 На підставі положень ст.1212 ЦК України просить позов задовольнити, оскільки в звязку зі скасуванням розпорядження голови Апостолівської РДА № 1371-р-12 від 29.12.2012 року стосовно відповідача відсутні підстави збереження цього майна за відповідачем.

09.11.2017 року ОСОБА_2 подано заперечення на позов, в якому ОСОБА_2 просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку на ім»я відповідача, зобовязавши відповідача повернути спірну земельну ділянку фермерському господарству «Світоч», головою якого вона являється, а не державі, оскільки вказана земельна ділянка була виділена їй на підставі державного акту від 12.10.1993 року в постійне користування для ведення фермерського господарства, спірна земельна ділянка у ФГ «Світоч» не вилучалася, а тому відсутні підстави для повернення земельної ділянки державі.

Прокурор Михайленко В.О. у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з»явився без поважних, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання двічі не з»явився без поважних причин, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень чи клопотань до суду не надав, тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

3-я особа ОСОБА_2 вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки перебування у власності відповідача спірної земельної ділянки перешкоджає користуватися наданою їй у постійне користування земельною ділянкою. Заперечує проти повернення земельної ділянки позивачу, оскільки будуть порушені права ФГ «Світоч», у користуванні якого на даний час перебуває земельна ділянка.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред'явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Кондиція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові № 6-3090цс-15 від 02.03.2016 року, яка відповідно до ст.3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права).

Судом встановлено, що 23 вересня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до Апостолівської РДА із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Розпорядженням голови Апостолівської РДА № 599-р-11 від 04.11.2011 зі змінами, внесеними розпорядженням № 254-р-12 від 19.03.2012, відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови Апостолівської РДА № 1371-р-12 від 29.12.2012 року «Про затвердження проектів землеустрою та надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Кам`янської сільської ради та Апостолівської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області» відповідачу ОСОБА_4 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2 га, у власність для ведення ОСГ за межами населеного пункту на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.

На підставі вказаного розпорядження 07.08.2013 року за відповідачем рішенням № 4821911 Апостолівського РУЮ зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :02:001:0011, що розташована на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району, для ведення особистого селянського господарства, а також відповідачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 7677826.

Зі змісту постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Апостолівської РДА, 3-і особи: відділ Держземагенства в Апостолівському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та інші, про визнання неправомірним та скасування розпорядження встановлено, що вказаним судовим рішенням визнано протиправним та скасовано розпорядження Апостолівської РДА Дніпропетровської області від 29.12.2012 року № 1371-р-12 в частині щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки, зокрема, ОСОБА_4, кадастровий номер :02:001:0011, площею 1,9999 га. Підставою для скасування вищевказаного розпорядження Апостолівської РДА стало встановлення факту, що земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_4, розташована на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 на праві постійного користування земельною ділянкою згідно Державного акту на право постійного користування землі від 12.10.1993 року № 230.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставина щодо неправомірності розпорядження Апостолівської РДА Дніпропетровської області від 29.12.2012 року № 1371-р-12 та скасування вказаного розпорядження в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_4 не підлягає доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.4 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є дії особи, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ч.2 ст.238 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що Апостолівська РДА Дніпропетровської області своїм розпорядженням від 29.12.2012 року № 1371-р-12 про надання у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_4 здійснила незаконну передачу у власність земельної ділянки, яка перебувала у постійному користуванні ОСОБА_2, на користь ОСОБА_4 Оскільки вищевказане розпорядження Апостолівської РДА скасовано на підставі судового рішення, суд приходить до висновку про незаконність свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, виданого відповідачу, та відсутність правових підстав збереження спірного майна за відповідачем, а тому до спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між власником майна і його володільцем, слід застосувати положення ст.1212 ЦК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в даній частині.

Вимоги щодо зобовязання відповідача повернути спірну земельну ділянку державі в особі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна земельна ділянка на підставі Державного акта на право постійного користування землею № 230 від 12.10.1993 року, виданого Апостолівською районною радою народних депутатів, передана в постійне користування ОСОБА_2 для ведення селянського (фермерського) господарства, вказана земельна ділянка при вирішенні питання щодо надання її у власність відповідачу ОСОБА_4 у ОСОБА_2 не вилучалася та відповідачу ОСОБА_4 не передавалася, вказана земельна ділянка весь час перебувала у користуванні ОСОБА_2, яка є головою ФГ «Світоч», і перебуває в користуванні вказаного фермерського господарства на даний момент, що підтвердили прокурор та 3-я особа в судовому засіданні, докази щодо перебування спірної земельної ділянки у відповідача ні прокурором, ні позивачем не надано, тому суд приходить до висновку про безпідставність вказаних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_4, 3-я особа ОСОБА_2, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобовязання повернути земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 7677826, видане 07.08.2013 року Реєстраційною службою Апостолівського РУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_4, на земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :02:001:0011, що розташована на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району, для ведення особистого селянського господарства.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 1600 грн.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовити до 10 год. 01 грудня 2017 року.

Суддя: Т.А.Чумак