26 грудня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області в складі: судді Скиба М.М.,
за участю секретаря судового засідання Панаслюк Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою : Донецька область, м. Торецьк, вул. 51 Армії, 8/20. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 25.08.2017 року він придбав у власність квартиру, розташовану за адресою : м. Торецьк, вул. 51 Армії, 8/20. Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_2 продала йому вказану квартиру. Договір підписаний ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності. Згідно з п.7 договору продавець взяв на себе зобовязання у строк до 31.08.2017 року зняти з реєстрації місця проживання себе та третіх осіб з адреси відчужуваної квартири. Станом на теперішній час вказане зобовязання не виконано, та у квартирі продовжує бути зареєстрованою ОСОБА_2, що позбавляє позивача повноцінно володіти власним нерухомим майном.
Позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, про причини неявки суд не інформувала. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР).
У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2017 року, ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продала, квартиру АДРЕСА_1.
Згідно довідки КП «Торецьккомсервіс» від 10.11.2017 року, за адресою : м. Торецьк, вул. 51 Армії, 8/20 зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На виконання доручення суду про вручення повістки про виклик до суду ОСОБА_2, що зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 Армії, 8/20, в.о. заступника керівника війсьово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області ОСОБА_4 було проінформовано, що громадянка ОСОБА_2 фактично не мешкає за місцем реєстрації.
Таким чином, позивач ОСОБА_1, як власник квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Наявність реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в квартирі ОСОБА_1 обмежує права ОСОБА_1, як власника, і він на підставі ст.346 ч.3 ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. 51 Армії, 8/20.
Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, через те, що ця вимога заявлена передчасно, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року,зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місця реєстрації Донецька область, м. Торецьк, вул. Пятдесят першої Армії, 8/20), такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою : Донецька область, м. Торецьк (попередня назва Дзержинськ), вул. Пятдесят першої АрміїАДРЕСА_2.
В задоволенні позовних вимог про зобовязання Торецького міського сектору Головного управління ДМС у Донецькій області зняти з реєстрації за адресою : Донецька область, м. Торецьк, вул. Пятдесят першої Армії, 8/20 ОСОБА_2 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача , яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: