АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2114/9499/12 Головуючий в І інстанції: Котьо І.В. Провадження №22-ц/791/1847/2017 Доповідач: Кузнєцова О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоКузнєцової О.А.,
суддів:Бездрабко В.О.,
Приходько Л.А.,
секретарЗварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що разом з ОСОБА_6 має спільну дочку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебувала на його утриманні та проживала разом з ним. З 09 серпня 2010 року дочка навчалася за денною формою навчання у Київському національному університеті внутрішніх справ та не мала самостійного заробітку. При цьому ОСОБА_6, яка могла надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, не надавала її, та не брала участь у витратах на навчання. На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 156 600,00 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач подав до суду заяву про затвердження мирової угоди, досягнутої між ним та ОСОБА_6 20 листопада 2012 року. Згідно умов мирової угоди за ОСОБА_7, в рахунок сплати аліментів на утримання, визнається право власності на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_6 на праві власності. В свою чергу ОСОБА_5 відмовляється від позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 листопада 2012 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 20 листопада 2012 року, згідно умов якої: визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1; прийнято відмову позивача ОСОБА_5 від позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_6 аліментів на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_7, яка продовжує навчання, та судових витрат пов'язаних з розглядом даної справи. Провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - Банк) вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з при неповному з'ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з внаслідок неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у визнанні мирової угоди між сторонами позовного провадження. В обґрунтування апеляційної скарги Банк посилається на те, що дана ухвала порушує його права, оскільки на час укладання мирової угоди, квартира, яка належала ОСОБА_6, фактично перебувала в іпотеці Банку з метою забезпечення виконання зобов'язань за укладеним 08 липня 2008 року кредитним договором між Банком та ОСОБА_6

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши відповідність оскарженої ухвали вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та визнаючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що дана мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції не обґрунтованим та таким, що не відповідають вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду й під контролем суду, заснована на взаємних поступках угода, яка по-новому визначає їх суб'єктивні права й обов'язки та є двостороннім волевиявленням сторін. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови стосуються лише прав та обов'язків сторін і предмета спору.

За положеннями ст.175 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.175 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції), якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує розгляд справи.

Затвердження мирової угоди, якою вирішується питання переходу права власності, передбачає необхідність у з'ясуванні чи можливий такий перехід від однієї особи до іншої, чи не може бути при цьому порушено прав інших осіб та чи відсутні інші перешкоди для визнання такої угоди.

З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Дочірній банк сбербанку Росії», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №14-В/08/7/П відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 54 600,00 доларів США (а.с.60-67).

В забезпечення виконання зобов'язань за укладеним кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «Дочірній банк сбербанку Росії», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_6 передала в іпотеку банку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належала останній на праві власності (а.с.72-81).

Згідно тексту заяви про визнання мирової угоди, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали право власності за повнолітньою дитиною - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок сплати аліментів на утримання дитини, яка після затвердження мирової угоди набуває права власності на зазначену квартиру (а.с.26).

Визнаючи мирову угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, судом першої інстанції не було перевірено, чи не обтяжено зазначене майно іпотекою, чи не обмежено у зв'язку з цим право боржника на розпорядження предметом мирової угоди, та чи не потрібна у даному випадку згода іпотекодержателя на відчуження такого майна у відповідності до Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що затверджена судом мирова угода та визнання за ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_1, може порушувати права Банку, який є іпотекодержателем зазначеної квартири за укладеним договором іпотеки.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду про затвердження мирової угоди, як така, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 листопада 2012 року задовольнити частково.

Ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 листопада 2012 року про визнання мирової угоди скасувати, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий О.А.Кузнєцова

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько