АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5725/2017 Головуючий у 1-й інст. - Притула Н.Г.
У Х В А Л А

11 квітня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Рубан С.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Апеляційним судом м. Києва, оскільки апелянт долучив копію квитанції про сплату судового збору, що є неналежним доказом своєчасності сплати і повноти зарахування до бюджету даних коштів.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути доказом сплати судового збору.

Тобто, скаржнику слід надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Положенням ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Оскільки вказані обставини перешкоджають розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 121,294,297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року - залишити без руху.

Надати строк для усунення виявлених в ній недоліків щодо сплати судового збору протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз'яснивши при цьому, що в разі не усунення у визначений судом термін недоліків апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Суддя Рубан С.М.