ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1298/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" грудня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу

В складі: головуючого судді Грищенко Н.М.

при секретарі Желдак О.В.

за участю представника позівача ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського райсуду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом: ОСОБА_4 до Відкритого Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат, - про відшкодування моральної шкоди.

Встановив:

Позивачка ОСОБА_4 03.03.2010 р. звернулася до суду із позовом до ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог вона зсилається на те, що в період з 1982 р. вона працювала машиністом конвеєра, поверхневим дозиметристом на ш. «Гігант» РУ ім. «Дзержинського», . машиністом конвеєра на дільниці ДСФ шахти «Родіна» Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( далі ВАТ «КЗРК»). В 2009 р. звільнена в зв'язку з виходом на пенсію.

Згідно Рішенням ДЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 22.01.2009 р. їй було встановлені професійні захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (Пиловий бронхіт першої - другої ст.., емфізема легень першої ст..); радикулопатія шийна і попереково - крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово тонічним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічний плечолопатковий періартроз ПФ другого ст.., деф. артроз ліктьових та колінних суглобів.

Було складено Акт розслідування професійного захворювання № 27 від 12.03.2009 р., встановлено, що згідно пункту 17 Акту... причиною професійних захворювань є робота в умовах запиленості робочої зони, важкої фізичної праці в концентрації, що перевищувала

гранично допустимий рівень. В пункті 19 Акту встановлено, що винними в професійних захворюваннях є керівництво ш. «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», порушення вимог ст.. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст..153 КЗпП України.

За висновком МСЕК від 29.04.2009 р. їй первинно та безстроково встановлено - 55 % професійної втрати працездатності, з яких: 40% по радикулопатія та 15% по ХОЗЛ, її було признано інвалідом 3 групи.

Вона вважає, що саме з вини підприємства - відповідача, вона втратила значний відсоток професійної працездатності, являється інвалідом, по причині вищезазначеного переносить фізичні страждання, а звідси і моральні переживання, які проявляються в наступному: її турбує біль в поперековому та шийному відділі хребта; виникає оніміння в руках; відчуває важкість в грудях. її постійно турбує сухий приступоподібний кашель, звідси при фізичному навантаженні виникає задишка, після ходьби вона потребує багато часу для відновлення своїх сил; постійно відчуває головний біль, особливо при зміні погоди.

Через важку працю, в результаті отримання професійних захворювань, вона неодноразово ( 11 разів ) згідно виписних епікризів, на протязі 2006 - 2009 р. р. знаходилася на лікуванні в неврологічному відділені 2-ї, 4-ї та 11 -ї міських лікарнях міста ОСОБА_1, але покращення стану не помічає. З кожним днем стан її здоровя лише погіршується і лікування не приносить позитивних результатів.

Вона просить суд поновити пропущений строк, встановлений для звернення з позовною заявою до суду, та стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 125000 гривень з відповідача.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 не була присутня.

Представник позивача, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримав повністю, послався на обставини вказані в позовній заяві та просить при винесені рішення врахувати що з вини підприємства - відповідача, позивачці заподіяна шкода здоровю, вона являється інвалідом 3 групи, втратила 55 відсотків професійної працездатності, постійно звертається за допомогою лікарів, що підтверджується виписними епікризами. Наслідки професійних захворювань змінили рівень життєвої діяльності позивачки, вона змушена прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності.

Пояснив, що позивачка знала про шкідливі умови праці, проте не знала і не повинна була знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких захворіла, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані профзахворювання.

Представник позивачки просить суд поновити позивачці пропущений строк звернення її з позовною заявою до суду, а також просить стягнути на її користь 125000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнала та суду пояснила, що позивачка свідомо обрала даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знала та повинна була знати про шкідливі фактори та умови праці, за це вона мала певні пільги, а саме їй надавалося харчування, засоби індивідуального захисту.

Також суду пояснила, що підприємство вважає, що позивачкою не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення її здібностей, не надано доказів про перенесення позивачкою моральних страждань та переживань. Позивачка не обгрунтувала розмір моральних страждань та переживань

Передбачене ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно

до Закону України „ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності . Саме такою особою і є позивачка.

Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконання трудових обовязків , встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивачка суду не представила.

З матеріалів, доданих до позовної заяви не вбачається, що позивачка зазначила стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті отримання профзахворювання. Також позивачка не надала доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких вона зазнала, характеру немайнових втрат, а також - про зміну образу і якості життя в зв'язку з професійними захворюваннями.

Згідно ст.. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Таким чином, ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не повинен виплачувати позивачці моральну шкоду.

Вислухавши сторони по справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню.

Із трудової книжки позивачки встановлено, що з 02.03.1982 р. ОСОБА_4 працювала машиністом конвеєра, поверхневим дозиметристом на ш. «Гігант» РУ ім. «Дзержинського», машиністом конвеєра на дільниці ДСФ шахти «Родина» Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». Від 05.12.2009 р. звільнена в звязку з виходом на пенсію. ( копія трудової книжки а.с. 8-13).

З Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці Саксаганського району №2/2 - 616 від 27.03.2007 р. вбачається, що на робочому місці позивачки були перевищення гранично допустимих норм праці, а саме: рівень фізичного навантаження: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 16 кг при нормі до 10 кг; нахили тулуба 164 рази при допустимому 100 разів за зміну; статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 180 000 кг / с при нормі 70000 кг / с; запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - 6,2 мг/мЗ до 80 мг/мЗ при гранично допустимій нормі 2,0 мг/мЗ; мікрокліматичні умови: відносна вологість повітря 100% при нормі 80 30%. ( а.с. 14-16)

Комісією в складі представників: санітарно-епідеміологічної станції Саксаганського району. Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань..., відповідача ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», клініки Українського НДІ промислової медицини. 5 ї міської лікарні, проведено розслідування та складено Акт розслідування професійного захворювання № 27 від 12.03.2009 р., згідно пункту 17 Акту... причиною професійних захворювань є: робота в умовах запиленості робочої зони, важкої фізичної праці в концентрації, що перевищувала гранично допустимий рівень, в пункті 19 Акту встановлено, що винними в професійних захворюваннях є керівництво ш. «Родина» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», порушення вимог ст.,13 Закону України «Про охорону праці» та ст..153 КЗпП України. ( а.с.17-18).

За висновком МСЕК від 29.04.2009 р. позивачці первинно та безстроково

встановлено - 55 % професійної втрати працездатності, з яких 40% по радикулопатія та 15% по ХОЗЛ, признано інвалідом 3 групи. Лікарями противопоказано: важка фізична праця; пил; переохолодження: довга ходьба.( а.с. 19,20)

Згідно наданих суду виписних епікризів, позивачка в результаті отримання професійних захворювань, неодноразово (12 разів) на протязі 2006 2009 р. р. знаходилася на лікуванні в неврологічному відділені 2-ї, 4-ї та 11-ї міських лікарнях міста ОСОБА_1 та в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини міста ОСОБА_1, де тривалий час перебувала на стаціонарному та проходила амбулаторно лікування. Відповідно медичних документів лікарями рекомендовано: постійне спостереження

невролога, медикаментозне лікування, щорічні курси відновної терапії, санаторно - курортне лікування (Хмільник. Бердянськ). ( а.с.21-31).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивачки була заподіяна шкода професійними захворюваннями, винним в отриманні позивачкою професійних захворювань є відповідач. В результаті позивачка втратила працездатність в розмірі 55%, являється інвалідом 3 групи, постійно проходить стаціонарно лікування, переносить фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками профзахворювань порушено звичайний для неї спосіб життя, вона вимушена витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачці моральну

шкоду.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивачка була ознайомлена із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні їй шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, як одного із шкідливих факторів, що стало причиною профзахворювання позивачки, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач.

Доводи відповідача ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України „ Про загальнообовязкове державне-соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ", є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли в квітні 2009 року, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган».

Ст. 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обов'язків.

Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачці моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначила позивачка, тобто - 125000 грн., а також враховує характер та об'єм її фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості її повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін її життєвих зв'язків, а саме 55% втрати професійної працездатності, групу інвалідності. Вказані зміни потребують від неї додаткових зусиль для організації свого життя. А також враховує вину підприємства у професійному захворюванні позивачки.

Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача - 55%, інвалідність 3 групи, стан її здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в її житті, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачці ОСОБА_4 слід призначити у розмірі 34000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачці слід відмовити.

Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача у справі звільнено від державного мита.

Керуючись ст.4. 13 Закону України «Про охорону праці», ст.. 237-1 КЗпП України, ст.. 1167,1168 ЦК України, рішеннями Конституційного суду України від 27.01.2004 р. №1- рп/2004 р., № 20-рп/2008 від 08.10.2008 р., Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. ( з доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 р.), ст. 10,11,27,60, 213-215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІ Ш И В:

Поновити ОСОБА_4 строк позовної давності звернення до суду.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний

комбінат» на користь ОСОБА_4 34000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Відкритого Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий сбір в сумі 8 грн. 50 коп.

Стягнути з Відкритого Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 15 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 20 днів після надання заяви про його апеляційне оскарження, яка надається до суду на протязі 10 днів після оголошення рішення.

Після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду набирає законної сили

Суддя: Н. М. Грищенко