АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «СТ «Іллічівське» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 16 вересня 2015 року о 16 год. 40 хв. на перехресті пр-т. Гагаріна та вул. Абхазької у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, який належить позивачу, та автомобіля «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 З вини останньої належний позивачеві автомобіль отримав технічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода. На підставі викладеного ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача 116 780 грн., з яких 95 680 грн. відшкодування матеріальної шкоди як різниця між завданою сумою шкоди у розмірі 145 680 грн. та страховим відшкодуванням виплаченим позивачу у розмірі 50 000 грн., 1100 грн. за оплату послуг експерта, 20 000 грн. в якості відшкодування завданої позивачу моральної шкоди та судові витрати у справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у порядку відшкодування шкоди 97 780 грн. з яких: 95 680 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 1 110 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 1000 грн. відшкодування моральної шкоди., а також судовий збір у розмірі 977,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 16 вересня 2015 року о 16 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц», д.н.з АА 0005 ІВ, на перехресті пр. Гагаріна та вул. Абхазької в м. Дніпропетровську, перед виконанням повороту ліворуч не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині та не переконалась в безпечній зміні напрямку свого руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався позаду ліворуч в попутному напрямку, після чого зазначений автомобіль в стані некерованого руху скоїв наїзд на стоячий транспортний засіб «Деу», д.н.з АЕ 2305 ЕТ, під керуванням водія ОСОБА_5 Своїми діями ОСОБА_2 порушила п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам. Факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини підтверджені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 року у справі № 201/15332/15-п, якою відповідач ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 4).

Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля НОМЕР_4, є ОСОБА_3 (а.с. 3).

Установлено також, що 07 жовтня 2015 року з метою проведення незалежної оцінки розміру завданих збитків відбувся огляд пошкодженого автомобіля НОМЕР_4, судовим експертом ОСОБА_6

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_6 № 1709/15/15 від 07 жовтня 2015 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 164 750,89 грн. (а.с. 6-7). Вартість послуг експерта склала 1 100 грн. та платником є ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно із рахунком-фактурою № Ин-0150516-1 від 15 травня 2016 року вартість ремонту автомобіля НОМЕР_4, склала 145 680 грн. (а.с. 5 ).

Наданим актом № 27/05-1-2016 здачі-приймання робіт підтверджено, що загальна вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 145 680 грн. (а.с. 64).

Цивільноправова відповідальність власника автомобіля «Мерседес-Бенц», д.н.з АА 0005 ІВ, була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське» (а.с. 10) і за доводами позивача йому цим товариством було виплачена 50 000 грн. Ці доводи сторонами не оспорювалися і не заперечувалися.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві була заподіяна певна моральна шкода, що виразилася у стражданнях та переживаннях, а також життєвих незручностях, повязаних із нервовим стресом під час пошкодження автомобіля і неможливістю експлуатації транспортного засобу, що перебував у його власності, необхідності участі за рахунок особистого часу в оформленні документів, ремонту автомобіля, однак суду не надані будь-які докази, що обєктивно свідчили б про істотність заподіяної йому моральної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з правових позицій Верховного Суду України, а також з того, що розміру страхового відшкодування, виплаченого страховою компанією для повного відшкодування завданої позивачу майнової шкоди не вистачає, винність ОСОБА_2 у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої завдано шкоди позивачу та її розмір є доведеними.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Дійсно, положеннями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).

Як видно з виписки з рахунку ОСОБА_3, на його рахунок страховою компанією дійсно було перераховано вищевказану суму страхового відшкодування 50 000,00 грн.(а.с. 164).

Крім того, з наданого суду апеляційної інстанції договору купівлі-продажу автомобіля позивача вбачається, що вказаний автомобіль було продано 02 серпня 2017 року за 40 000 грн.(а.с. 162).

Таким чином, позивачу повинна бути відшкодована різниця між вартістю ремонту пошкодженого автомобіля та виплаченою сумою страхового відшкодування з сумою його продажу: 145 680 грн. - 50 000 грн. - 40 000 грн. = 55 680 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, правильно дійшовши висновку про те, що майнова шкода повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача, не врахував обставин продажу автомобіля позивачем та помилково визначився із сумою такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що страхова сума, на яку було застраховано її відповідальність складала 100 000 грн., а не 50 000 грн., а тому не зрозуміло чому страхова компанія виплатила лише 50 000 грн. є безпідставними, оскільки згідно до копії полісу, який знаходиться в матеріалах справи, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає - 50 000 грн.(а.с. 10).

Щодо посилань на відсутність доказів того, що страхова компанія дійсно сплатила позивачу 50 000 грн., то вони є необґрунтованими, натомість в матеріалах справи наявна виписка з рахунку ОСОБА_3, згідно якої на його рахунок страховою компанією дійсно було перераховано вищевказану суму страхового відшкодування 50 000,00 грн.(а.с. 164).

Посилання апеляційної скарги на те, що висновок №1709/15/15 експертного висновку по визначенню вартості матеріального збитку спричиненого власнику КТС від 07.10.2015 року, не може прийматися в якості належного доказу, не може бути прийняте до уваги, оскільки розрахунок вартості ремонту дорожнього транспортного засобу виконаний у відповідності з вимогами "ОСОБА_1 товарознавчої експертизи і оцінки дорожніх транспортних засобів" (затвердженої наказом Міністерства юстиції Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. Наказ №142/5/2092 в редакції наказу Міністерства юстиції України, фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159).

Також судом першої інстанції встановлено, що висновок №1709/15/15 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку спричиненого власнику КТС від 07 жовтня 2015 року, містить акт огляду автомобіля НОМЕР_5 з переліком усіх пошкоджень автомобіля після ДТП та фотографії, а отже твердження відповідача про відсутність необхідної інформації та невиконання спеціалістом ОСОБА_1 є не обґрунтованими та безпідставними.

Твердження апелянта про відсутність документів, які підтверджують відновлення автомобіля НОМЕР_5, є безпідставними, оскільки в суді першої інстанції позивач надавав для огляду такі документи та суд встановив їх належність. В підтвердження ремонту автомобіля були надані Акт № 27/05-1-2016 здачі - приймання робіт від 27 травня 2017 року на суму 145 680,00 грн., та копії чеків № 27/05-1-2016 на суму 20 800,00 грн., № 0210516-1 на суму 64 880,00 грн. та № 0150516-1 на суму 60 000,00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права.

Крім того, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат повязаних із проведенням експертизи, суд першої інстанції помилково у резолютивній частині рішення зазначив суму 1 110 грн., хоча як видно з копії квитанції, така вартість склала 1 100 грн. (а.с. 9).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнутої майнової шкоди та судових витрат, зменшивши розмір майнової шкоди з 95 680 грн. до 55 680 грн., зменшивши розмір витрат повязаних із залученням експерта та проведенням експертизи з 1 110 грн. до 1 100 грн. та згідно вимог ст. 141 ЦПК України, в частині суми стягнутого судового збору, зменшивши його розмір з 977,80 грн. до 577,80 грн.

В решті рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

РішенняЖовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року в частині розміру стягнутої майнової шкоди та судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 55 680 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат, повязаних із залученням експерта та проведенням експертизи в розмірі 1 100,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 577,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_7

ОСОБА_8