Справа №490/3462/17 14.12.2017 14.12.2017 14.12.2017
Провадження №22-ц/784/2565/17
Справа № 490/3462/17 Головуючий першої інстанції: Гуденко О.А.
Провадження № 22-ц/784/2565/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» ( далі ПрАТ «УПСК») на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ПрАТ «УПСК», третя особа ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування.

Позивач вказував, що 27 липня 2016 року ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом «TOYOTA RAV 4», реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахувала дорожню обстановку, здійснила обгін на перехресті, внаслідок чого допустила зіткнення з двома автомобілями, в тому числі з «OPEL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_2, що був під його керуванням, в звязку з чим його автомобіль зазнав механічні пошкодження. Вина ОСОБА_5 у скоєнні даної ДТП встановлено постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року. Цивільна відповідальність ОСОБА_5 на час скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ УПСК з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 100000 грн. та франшизою 500 грн.

Позивач зазначав, що відповідно до Звіту № 161/09-16 від 01.10.2016 р. вартість збитків, спричинених пошкодженням його транспортного засобу, складає 179282 грн. 80 коп., що відповідає ринковій вартості автомобіля. Крім того, ним понесені витрати в сумі 800 грн. за складання вказаного Звіту, а також в сумі 1450 грн. - за евакуацію автомобіля.

31 січня 2017 р. відповідачем відшкодовано йому 1450 грн. витрат на евакуацію автомобіля та 56202 грн. 80 коп. збитків від пошкоджень автомобіля. Здійснюючи таку виплату страхового відшкодування, відповідач виходив з того, що ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, оскільки згідно з вищевказаним Звітом ринкова вартість автомобіля до ДТП складала 179 282грн.80коп., а вартість відновлювального ремонту - 252 772 грн. 17 коп.

На думку позивача, оскільки згідно Звіту вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 93 925 грн. 32 коп., то відповідачем повинна бути відшкодована саме ця сума відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не застосовуватися ст. 30 цього Закону.

Посилаючись на викладене, просив стягнути з ПрАТ «УПСК» 37 722грн.52коп. недоплаченого страхового відшкодування.

ПрАТ «УПСК» заперечувало проти задоволення позову, посилаючись на те, що страхове відшкодування виплачено ОСОБА_4 у відповідності до правил розрахунку збитків у разі фізичного знищення автомобіля згідно ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ПрАТ «УПСК» 20 441 грн. 46 коп. та судовий збір у розмірі 409грн.00коп.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УПСК», посилаючись на невірне застосування судом положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та неправильний розподіл судових витрат, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, положеннями ст. 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом вищевказаного Закону (статті 9, 2231) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Саме потерпілому належить право на власний розсуд обирати спосіб здійснення захисту свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27 липня 2016 року ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом «TOYOTA RAV 4», реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахувала дорожню обстановку, здійснила обгін на перехресті, внаслідок чого допустила зіткнення з двома автомобілями, в тому числі з «OPEL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_2, що був під його керуванням, в звязку з чим його автомобіль зазнав механічні пошкодження. Вина ОСОБА_5 у скоєнні даної ДТП встановлено постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ УПСК з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 100000 грн. та франшизою 500 грн.

27 липня 2016 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» з повідомлення про ДТП, а 7 грудня 2016 р. із заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до Звіту №161/09-16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, від 1 жовтня 2016 року ринкова вартість автомобіля Опель Віваро, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 179 282грн.80коп., вартість відновлювального ремонту (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування) - 252 771грн.17коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу (з коефіцієнтом 0,7) - 93 925грн.32коп. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). Розмір збитків в звязку з пошкодженням автомобіля складає 179 282грн.80коп., що дорівнює ринковій вартості автомобіля (а.с. 20-45).

Згідно складеного 16 січня 2017 року аварійним комісаром ПрАТ «УПСК» Аварійного сертифікату утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля позивача становить 122 580 грн. (а.с. 11-12)

31 січня 2017 року було складено Страховий акт за яким визначено суму страхового відшкодування, що підлягає виплаті ОСОБА_4, у розмірі 56 202грн. 80коп., яка була розрахована відповідно до ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (252 772 грн. 17 коп. (вартість відновлювального ремонту) - 122 580 грн. (залишкова вартість складових ТЗ) 500грн (франшиза) (а.с. 13). В цей же день вказана сума страхового відшкодування, а також 1450 грн. витрат на евакуацію автомобіля були перераховані ПрАТ «УПСК» позивачу (а.с. 15).

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що страхове відшкодування позивачу було необхідно розраховувати відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки згідно ст. 30 цього Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Проте, страховик не з'ясував чи згоден потерпілий із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, а саме згода останнього є передумовою для застосування вказаної норми права.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки при застосуванні ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд виходив з редакції цієї правової норми, що діяла до 04.02.2013р., а не на час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до статті 30 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, нова редакція цієї правової норми не вимагає згоди потерпілого із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, а повязує це виключно з технічною неможливістю проведення ремонту транспортного засобу, або економічною необґрунтованістю такого ремонту.

Враховуючи, що Звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, від 1 жовтня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача визначена у розмірі 252 771грн.17коп., а ринкова вартість автомобіля до ДТП у розмірі 179 282грн.80коп., то відповідно до положень п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ремонт цього транспортного засобу вважається економічно необґрунтованим.

За таких обставин, ПрАТ «УПСК» обґрунтовано розрахувало суму страхового відшкодування, що підлягало виплаті позивачу, відповідно до приписів п.30.2. ст. 30 вищевказаного Закону в розмірі 56 202грн. 80коп. (252 772 грн. 17 коп. (вартість відновлювального ремонту) - 122 580 грн. (залишкова вартість складових ТЗ) 500грн (франшиза), а також правильно відшкодувало витрати ОСОБА_4 на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Положеннями ст. 29 вищезазначеного Закону, для якої має значення розмір витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, передбачений порядок відшкодування шкоди, яка повязана з пошкодженням транспортного засобу, а не з його фізичним знищенням.

За такого, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_4

За положеннями ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене, з позивача на користь ПрАТ «УПСК» підлягає стягненню відшкодування судового збору за апеляційну скаргу у розмірі 704грн.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 704грн. (сімсот чотири гривні).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

ОСОБА_6