Провадження № 2/761/8308/2017
У Х В А Л А

28 листопада 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних витрат; відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В листопаді 2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних витрат; моральної шкоди,.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що остання подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Крім того, згідно ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Положеннями ст.6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору, за подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до пп. 1) п. 1) ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач посилається на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу звільнення від сплати судового збору, однак, спірні правовідносини не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а тому не є вірним твердження про застосування положень ст. 22 вказаного Закону, як підстави для звільнення від сплати судового збору за вимогу про стягнення коштів.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки зазначені недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних витрат; відшкодування моральної шкоди- залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: