Справа № 279/723/17
Номер рядка звіту 26
номер провадження 2/279/953/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Мишко В.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товарства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12599,78 грн., зазначивши, що 15.04.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачка порушила умови договору та станом на 31.01.2017 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 12599,78 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 496,52 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом -8227,08 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 2800,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн.; штраф (процентна складова) - 576,18 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 12599,78 гривень та понесені судові витрати в розмірі 1600,00 гривень.

В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача клопотав про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка надала заяву в якій клопотала про розгляд справи в її відсутності, позов визнала частково, просила застосувати строки позовної давності до вимог щодо стягнення пені та штрафу. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 15.04.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за коритсування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, порушила умови договору, станом на 31.01.2017 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 12599,78 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 496,52 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 8227,08 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 2800,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн.; штраф (процентна складова) - 576,18 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.4).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Факт отримання кредитних коштів, Умов та правил укладеного договору відповідач не оспорює. Вказана сума заборгованості ніким та нічим не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору суду не було подано.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Як встановлено судом, та відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за спірним договором по справі, відповідач користувалась коштами позивача, неодноразово частково погашала заборгованість по кредиту і остання проплата нею відбулась 12.06.2014 року (а.с.4). В подальшому, починаючи з липня 2014 року будь-яке погашення заборгованості не здійснювалося.

Позовна заява до суду подана 22.02.2017 року.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісячно) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається з матеріалів справи, домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності до вимог про стягнення (штрафу, пені) немає, договору про збільшення позовної давності, як то визначено ч.1 ст.259 ЦК України між сторонами не укладалося, Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, як і доказів на підтвердження поважності пропущення строку позовної давності до вимог про стягнення (штрафу, пені), позивачем не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення (штрафу, пені)за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом задоволенню не підлягають. Крім того, відповідач наполягав у письмовому клопотанні про застосування строку позовної давності до вимоги щодо стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитом в сумі 496,52 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8227,08 гривень.

Що стосується позовних вимог про стягнення судових витрат, то вони підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10,60,88,197,213218 ЦПК України, ст.ст. 252-258,525-527,530,610-612, 629, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товарства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором б/н від 15.04.2014 року в сумі 8723 (вісім тисяч сімсот двадцять три) гривни 60 копійок та судові витрати в розмірі 1104,00 (одна тисяча сто чотири) гривни.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Невмержицька О.А.