АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Єдиний унікальний номер 752/944/16-ц Доповідач - Пікуль А.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 у січні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, укладення якого підтверджується борговою розпискою ОСОБА_5 від 22 серпня 2014 року на суму 20 000 доларів США, та стягнення процентів за користування позикою у розмірі 3 638 доларів США (а.с.2-4).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 20 000 доларів США. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення процентів за користування позикою у розмірі 3 638 доларів США судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач через свого представника, ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскільки районний суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, підійшов формально до вивчення обставин справи, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.133-136).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування позикою у розмірі 3638 доларів США позивачем не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача, ОСОБА_4, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представника позивача, ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

22 серпня 2014 року між сторонами укладений договір позики на суму 20 000 доларів США із граничним строком повернення 22 травня 2015 року, що підтверджується наданою відповідачем розпискою від 22.08.2014 (а.с.9).

Заперечення відповідача щодо справжності його підпису на розписці у встановленому процесуальним законом порядку ОСОБА_5 не підтверджені, призначена судом за його клопотанням почеркознавча експертиза відповідачем не оплачена.

За встановлених обставин, ураховуючи невиконання зобов'язання боржником, районний суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині стягнення з ОСОБА_5 суми боргу у розмірі 20000 доларів США.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо існування між сторонами правовідносин, які випливають із договору позики, та щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та допущено ряд процесуальних порушень, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Посилання відповідача на те, що призначена судом у справі почеркознавча експертиза не була проведена унаслідок бездіяльності та невиконання вимог процесуального законодавства судом першої інстанції, який не виконав клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, є безпідставними.

У даному випадку районним судом 19 вересня 2016 року за клопотанням представника відповідача у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза (а.с.94-95).

У листопаді 2016 року до суду надійшов лист про необхідність проведення оплати вартості експертизи та клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, зокрема, достовірних вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_5 у будь-яких документах по місцю роботи або проживання, в тому числі співставних за часом виконання з досліджуваним документом (тобто за 2013-2014 роки) (а.с.99-101).

Копія клопотання експерта була направлена обом сторонам до відома та забезпечення вимог експерта (а.с.103). При цьому з матеріалів справи убачається, що відповідач не подав до суду жодних заяв щодо можливості або неможливості надання ним на вимогу експерта достовірних вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_5 у будь-яких документах по місцю роботи або проживання, в тому числі співставних за часом виконання з досліджуваним документом (тобто за 2013-2014 роки). Даних про те, що відповідачем проведена оплата вартості експертизи, у матеріалах справи також немає.

Після відновлення судом 28 квітня 2017 року провадження у справі у зв'язку із поверненням матеріалів справи з експертної установи із повідомленням про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи сторона відповідача будь-яких клопотань з цього приводу також не заявила.

У судовому засіданні 28 вересня 2017 року представник відповідача клопотання про приєднання до матеріалів справи достовірних вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_5 у будь-яких документах по місцю роботи або проживання, в тому числі співставних за часом виконання з досліджуваним документом (тобто за 2013-2014 роки) та призначення у справі експертизи не заявляв (а.с.124-126).

Тому доводи апеляційної скарги в тій частині, що районним судом порушено принцип змагальності сторін та вимоги ст. 10 ЦПК України в цілому, відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Надані стороною відповідача під час апеляційного розгляду документи, які за заявою його представника містять вільні зразки підпису ОСОБА_5, стосуються лише періоду 2000-2002 років, тобто понад десять років до часу складання оспорюваної ним розписки.

За таких обставин апеляційний суд не знайшов підстав вважати, що призначена районним судом почеркознавча експертиза не була проведена у зв'язку з неможливістю подання відповідачем матеріалів на вимогу експерта та неможливістю оплатити експертизу з причин, що не залежали від нього.

З огляду на викладене у контексті положень ч.2 ст. 303 ЦПК (у редакції, чинній на час ухвалення рішення) та положень ч.3 ст. 367 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року), апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача, ОСОБА_4, про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи.

Таким чином, наявність між сторонами правовідносин договору позики на суму 20000 доларів США зі строком повернення 22.05.2015 підтверджена наданою позивачем розпискою, достовірність якої відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростована. Доказів на виконання цього договору ОСОБА_5 у розпорядженні суду немає. Боргова розписка знаходиться у кредитора, її оригінал був оглянутий апеляційним судом.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення з мотивів, викладених у апеляційній скарзі.

Однак, за правилом ч. 4 ст. 367 ЦПК України (у редакції Закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України (у редакції Закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вирішуючи справу районний суд не звернув увагу на положення ст. 533 ЦК України, яка визначає валюту виконання грошового зобов'язання.

Так за правилами цієї статті грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зміни оскаржуваного рішення шляхом визначення суми стягнення у гривнях за офіційним курсом долара США на день ухвалення цього рішення (27, 8843 грн. за один долар), що складає 557686 грн. (27, 8843 грн. х 20000).

У зв'язку з чим, абзац другий резолютивної частини рішення слід викласти у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції.

Стягнути з ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, 557 686 грн. (п'ятсот п'ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят шість грн.) в рахунок погашення боргу.

У решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2017 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома