11.04.2017 Провадження по справі № 2/380/66/17
Справа № 380/86/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Лісовенка П.І.

при секретарі : Романовській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тетієві цивільну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області до ОСОБА_2, третя особа: Державна судова адміністрація України, про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області (надалі - ТУ ДСА в Київській області) звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача кошти в сумі 3654,00грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до п. 10 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014р. встановлено, що у 2015 році максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати. Даним Законом було доповнено ч.6 ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» абзацом другим, в якому зазначено, що загальна чисельність працівників апаратів судів не може перевищувати величину, визначену із розрахунку 3,7 посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посад суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах. На виконання наказу начальника територіального управління ДСАУ в Київській області від 02.02.2015р. №15/0 територіальним управлінням проведено скорочення штатних одиниць працівників місцевих загальних судів Київської області у межах необхідних для належного організаційного забезпечення суду, суддів, та судового процесу, з урахуванням бюджетних асигнувань на оплату праці, розмір заробітної плати працівників суду та суддівської винагороди. Скорочення територіальним управлінням було проведено у всіх судах Київської області з урахуванням вище перелічених критеріїв, яка була значно менша за величину 3,7 визначену у ч. 6 ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; в інших судах за рахунок існуючих вакантних посад, що не заповнювалися. В рішенні Ради суддів України № 6 від 05.02.2015 року зазначено, що у разі скорочення чисельності працівників суду, у межах, необхідних для належного організаційного забезпечення суду, суддів та судового процесу, з урахуванням бюджетних асигнувань на оплату праці, розмір заробітної плати та суддівської винагороди після проведення такого скорочення обмежується 10 розмірами мінімальної заробітної плати. На виконання вимог Закону №76-VIII, враховуючи рішення Ради суддів України № 6 від 05.02.2015 року та рекомендаційний лист головного розпорядника коштів - ДСАУ № 1-315/15 від 15.01.2015 року - позивачем було проведено скорочення у місцевих загальних судах області та на підставі наказу начальника територіального управління № 13 від 10.02.2015 року виплачено суддям суддівську винагороду у розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Проте, після проведення ДСА України у ТУДСА України в Київській області фінансового аудиту та аудиту відповідності, ДСА України у звіті про результати проведення аудиту від 25.03.2016 року одним з висновків зазначено про недотримання вимог п. 10 розділу III Прикінцевих положень Закону № 76-VIII та перевищено максимальний місячний розмір суддівської винагороди, внаслідок чого у лютому-березні 2015 року суддям понад встановлених обмежень виплачено суддівську винагороду у загальній сумі 919,59тис. грн. Тобто законну виплату суддівської винагороди суддям у розмірі 10 мінімальних заробітних плат ДСА України визначили порушенням. ТУ ДСА звернулося до 136 суддів із інформацією щодо добровільного повернення коштів, проте останні заперечили проти утримання зазначених коштів із їхніх заробітних плат.

В судове засідання представник позивача Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області за довіреністю Смірнова Д.В. не прибула, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник третьої особи Державної судової адміністрації України в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 до 04.05.2016 року працювала суддею Володарського районного суду Київської області, звідки пішла у відставку. (а.с.26).

Відповідно до п. 10 розділу III Прикінцевих положень Закону України « Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 року було встановлено, що у 2015 році максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати .

Даним Законом було доповнено ч.6 ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» абзацом другим такого змісту: « Загальна чисельність працівників апаратів судів не може перевищувати величину, визначену із розрахунку 3,7 посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посад суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах».

Законом №76-VIII від 28.12.2014 року в категоричній формі не зазначалося необхідності проведення скорочення працівників у відповідному суді для отримання підстави для виплати суддівської винагороди в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

На виконання вимог даного Закону, Державною судовою адміністрацією України територіальним управлінням було надіслано листа від 15.01.2015 № 1-315/15 в якому зазначалося, що «...у разі скорочення чисельності працівників суду у межах, необхідних для належного організаційного забезпечення суду, суддів та судового процесу, з урахуванням бюджетних асигнувань на оплату праці, розмір заробітної плати та суддівської винагороди після проведення такого скорочення обмежується 10 розмірами мінімальної заробітної плати».

Крім того, питання обмеження розміру заробітної плати та суддівської винагороди в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, знайшло своє відображення і в рішенні Ради суддів України № 6 від 05.02.2015 року.

Тому, на підставі положень Закону №76-VIII від 28.12.2014 року, ч.6 ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи рішення Ради суддів України № 6 від 05.02.2015 року та рекомендаційний лист головного розпорядника коштів Державну судову адміністрацію України № 1-315/15 від 15.01.2015 року, ТУ ДСА в Київській області було проведено скорочення у місцевих загальних судах області та на підставі наказу начальника територіального управління №13 від 10.02.2015 року виплачена суддям суддівська винагорода у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Тобто, суд вважає, що виплата суддям суддівської винагороди у вказаному розмірі, відповідає вимогам Закону.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року (справа №6-151цс13).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Доказів того, що виплата відповідачу спірної суми сталась внаслідок допущеної позивачем рахункової помилки чи недобросовісної поведінки відповідача позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що виплачені відповідачу кошти в сумі 3654грн. не є рахунковою помилкою, виплата їх здійснена позивачем добровільно, недобросовісності в діях відповідача, як набувача даних коштів, не має, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача коштів в сумі 3654грн., відсутні, тому, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10,11,15,58,59,60,208,209,212-215,218,294 ЦПК України, ст.1215 ЦК України, Законом України « Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 року, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області до ОСОБА_2, третя особа: Державна судова адміністрація України, про стягнення коштів, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду Київської області через Тетіївський районний суд Київської області.

Суддя: П.І.Лісовенко