Єдиний унікальний номер 233/3413/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1887/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року м. Бахмут Справа № 233/3413/16-ц

Апеляційний суд Донецької області у складі:

суддів Кішкіної І.В. (доповідач), Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2017 року (суддя Малінов О.С.),

в с т а н о в и в :

14 липня 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27 грудня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №265/8-160, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 12000 доларів США строком до 15 червня 2018 року зі сплатою 14 % річних. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак позичальником зобов'язання за кредитним договором належним чином виконані не були, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20 червня 2016 року складає 25977,95 доларів США, що за курсом НБУ складає 649448,75 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та понесені витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2017 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як сторона у справі зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо виникнення договірних правовідносин позики між сторонами на підставі договору банківського кредиту та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов'язань, що обумовлює беззаперечне подання до суду відповідного оригіналу договору банківського кредиту або ж його належним чином завіреної копії, доказів отримання відповідачем готівки, детальний розрахунок заборгованості із зазначенням періоду оплати, нарахованих та фактично сплачених сум за кожним видом платежу, передбаченому договором, оскільки обов'язок подання доказів покладається на сторони. Всупереч зазначеним вимогам відповідачем не надано суду таких доказів. Суд не може визнати у якості належних та допустимих доказів примірники договору кредиту № 265/8-160 від 27 грудня 2008 року, розрахунок заборгованості та інші додані до позову документи, оскільки ці примірники неможливо прочитати, вони завірені неналежним чином нечітким відбитком прямокутного штампу (а не печаткою позивача) з підписом невідомої особи. Надані на вимогу суду інші примірники таких документів ніяким чином не завірені взагалі, а детальний розпис вартості кредиту (рух коштів) до того ж є також нечитаємим.

З вказаним рішенням не погодилось ПАТ «Укрсоцбанк» та оскаржило його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не повно з'ясовані обставини справи, оскільки не враховано факти, наведені ПАТ «Укрсоцбанк», та які знаходяться у документах, наданих до справи у якості доказів, а саме запиту на отримання кредиту та виписку по рахунку про отримання кредиту.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка діє на підставі договору та ордеру, надала заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом на адресу позивача неодноразово надіслано ряд вимог та запитів про надання певних документів, що мають істотне значення у справі, однак позивач на вимоги суду не відреагував, а надані позивачем до позовної заяви документи нечитаємі та неналежним чином оформлені.

Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за № 5981 від 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із пунктом 4 частини першої ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Як проголошено в частині 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Згідно із ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач посилався на те, що відповідач належним чином не виконував прийняті за договором зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних справ це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода надання ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №265/8-160, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 12000 доларів США строком до 15 червня 2018 року зі сплатою 14 % річних, що підтверджується копією договору, випискою з рахунку НОМЕР_1 (а.с.6-9, 13, 57-64, 99-107).

Відповідач неналежним чином виконував свої грошові зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20 червня 2016 року складає 25977,95 доларів США, що за курсом НБУ складає 649448,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10802,31 доларів США, відсотки за користування кредитом - 10931,17 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 3661,55 доларів США, що за курсом НБУ складає 91189,59 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4767,25 доларів США, що за курсом НБУ складає 118726,65 грн. (а.с.5, 109, 169-174).

На порушення правил, передбачених статтею 116 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом на спростування доводів позовної заяви та не підтвердив у встановленому законом порядку неналежність доказів, на які посилається позивач на підтвердження своїх доводів.

Крім того, відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду відповідного оригіналу договору банківського кредиту або ж його належним чином завіреної копії, доказів отримання відповідачем готівки, детальний розрахунок заборгованості із зазначенням періоду оплати, нарахованих та фактично сплачених сум за кожним видом платежу, в той час як з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, оскільки в матеріалах справи відсутні запити щодо надання позивачем зазначених вище документів.

Відповідно до частин першої, четвертої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В матеріалах справи на аркушах справи 6-9, 57-64, 99-107 наявні три копії договору кредиту, з якого вбачається, що 27 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №265/8-160, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 12000 доларів США строком до 15 червня 2018 року зі сплатою 14% річних.

Зазначений договір не визнано незаконним. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем та його представником не оспорюється факт укладання такого договору.

З запиту на отримання кредиту від 15 травня 2008 року, підписаного відповідачем, вбачається, що ОСОБА_3 власним підписом на заяві (запиті) отримав відповідну інформацію щодо кредиту та не заперечував проти отримання щодо нього необхідних відомостей та сплати комісії за відкриття рахунку і за видачу готівки (а.с.11-12,67-70).

Випискою з рахунку НОМЕР_1 підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 12000 доларів США на споживчі потреби (а.с.13).

Крім того, з виписки з рахунку обліку кредитних зобов'язань вбачається, що відповідачем за період з 09 липня 2008 року по 25 листопада 2016 року сплачено за вказаним кредитним договором 3400,51 доларів США (а.с.109).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України апеляційний суд, сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, на запит (а.с.166) отримав від позивача детальний розрахунок заборгованості (а.с.169-174), з якого вбачається, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20 червня 2016 року складає: заборгованість за кредитом - 10802,31 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10931,17 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 91189,59 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків -118726,65 грн.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги щодо наданих позивачем доказів представник відповідача посилався на те, що надані позивачем до позовної заяви документи нечитаємі та не оформлені належним чином.

Проте суд апеляційної інстанції відхиляє ці аргументи, оскільки позивачем надіслані як на адресу суду першої інстанції так і до апеляційного суду копія договору кредиту, а також розрахунок заборгованості, наведені вище.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги і не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення суми заборгованості.

Оскільки суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду повністю та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що станом на 20 червня 2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором: заборгованість за кредитом - 10802,31 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10931,17 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача .

Згідно із ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02 грудня 2015 року №1275-р місто Костянтинівка Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тому банк був зобов'язаний скасувати пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 91189,59 грн. та за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 118726,65 грн., нараховану відповідно до наданого позивачем розрахунку з 20 червня 2015 року.

Таким чином, на підставі ст. 2 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині вимог про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, ураховуючи вимоги статті 4 Закону України «Про судовий збір», частково присуджує відповідачеві понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 7037,83 грн.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 382 ЦПК України, п. 9 ч. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2017 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 265/8-160 від 20 червня 2008 року станом на 20 червня 2016 року: заборгованість за кредитом - 10802,31 доларів США, відсотки за користування кредитом - 10931,17 доларів США, всього в сумі 21733,48 доларів США, що за курсом НБУ складає 541264 (п'ятсот сорок одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривні 54 коп.

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 91189,59 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 118726,65 грн. за договором кредиту № 265/8-160 від 20 червня 2008 року станом на 20 червня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 7037 грн. 83 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді І.В. Кішкіна

А.В.Гапонов

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складено 22 грудня 2017 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна