АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/188/17 Номер провадження 22-ц/786/2874/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Варавіна С.Д., представника відповідача - Осадчого А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький колісний завод» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Кременчуцький колісний завод» про поновлення на роботі на посаді старшого комірника у виробництві коліс, причепів та іншої продукції цех фарбування. 13.12.2016 її звільнено із займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв'язку з втратою довіри до працівника, який обслуговує матеріальні цінності. Вважає звільнення незаконним, оскільки вона не вчиняла жодних винних чи необережних дій, які б давали відповідачу зробити висновок про втрату довіри. Тому просила поновити на роботі та стягнути з ПАТ "Кременчуцький колісний завод" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила позивачка. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Звертає увагу на хибність інформації, викладеній в акті контрольної перевірки інвентаризації цінностей на ЦСГП №1. Стверджує, що на час складання цього акту в ньому була відсутня остання позиція (7 строчка) акту , в якому колеса 887А-3101012 у кількості 120 штук зазначені відсутніми. Оскільки цей акт має виправлення, а вказаний запис здійснений іншим чорнилом, тому є неналежним та недопустимим доказом обґрунтованості її звільнення.

Вважає безпідставною відмову місцевого суду у виклику та допиті свідків - працівників ПАТ «Кременчуцький колісний завод» - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які причетні до обліку цінностей та складання і підписання зазначеного акту.

Звертає увагу на порушення відповідачем вимог ст.43 КЗпП України щодо відсутності попередньої згоди первинної профспілкової організації на її звільнення.

Зазначає, що, як старший комірник, вона не приймала взагалі партію коліс в кількості 120 штук, про їх отримання в жодному документі не розписувалася, а на момент складання акту інвентаризації сьома позиція була відсутня та дописана без її відома.

Вважає, що відповідач не надав доказів вчиненню нею будь-яких винних (умисних чи необережних) дій, які б слугували підставою для втрати довір'я та звільнення на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.

У суді апеляційної інстанції представник позивачки адвокат Варавін С.Д. доводи апеляційної скарги підтримав. Подав заяву про визнання підстав відводу судді суду першої інстанції ОСОБА_9 обґрунтованими , що також є підставою для скасування рішення місцевого суду згідно п.2 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Представник відповідача проти доводів апеляційної карги та вказаної заяви заперечував, наполягаючи на законності звільнення позивачки з роботи.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 відповідно до наказу від 20.01.2007 № 52 прийнята на роботу в ПАТ "Кременчуцький колісний завод" на посаду комірника у цех №5. Наказом №153 від 01.11.2013 переведена старшим комірником у виробництво коліс, причепів та іншої продукції - цех фарбування. /а.с.8-12 т.1/

04.05.2016 між ПАТ "Кременчуцький колісний завод" та членами колективу(бригади) ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_2,ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність./а.с.59-61 т.1/

25.11.2016 року в ПАТ «Кременчуцький колісний завод» виявлено спробу викрадення продукції на загальну суму 90154,81 грн., що стало приводом для проведення службової перевірки. За наслідками перевірки встановлено, що згідно оборотної відомості 25 листопада 2016 року на ЦСГП надійшло 120 коліс 6.00F-16 (код 887А-03101012), але Актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей на ЦСГП зафіксовано відсутність вказаної продукції на загальну суму 67782 грн. За результатами проведеної перевірки комісія дійшла висновку, що однією з причин спроби розкрадання слугувало невиконання старшим комірником ОСОБА_2 посадової інструкції в частині не забезпечення схоронності на складі і допуску сторонніх осіб на склад без своєї присутності./а.с.43-53,62-68 т.1/

Наказом №195 від 13.12.2016 року ОСОБА_2 звільнено із займаної роботи за п.2 ч.1 ст.42 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я./а.с.222 т.1/

Первинна профспілкова організація ПАТ «Кременчуцький колісний завод» своїми рішеннями від 29.08.2017 року ( на виконання ухвали районного суду 09.08.2017 року) погодила звільнення позивачки за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України( втрата довір'я)./а.с.242-243 т.1/.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що дії ОСОБА_2, як матеріально відповідальної особи, не відповідають вимогам п.13.2, 13.7, 13.10, 13.13, 13.28 Посадової інструкції старшого комірника, що призвело до спроби викрадення продукції зі складу, що в свою чергу потягло втрату до неї довір'я з боку роботодавця та стало підставою для звільнення за п.2 ч.1 ст.42 КЗпП України, яке проведено з дотриманням вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

У п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Отже, розірвання трудового договору за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Згідно Посадової інструкції старший комірник центрального складу готової продукції (ЦСГП) дільниці фарбування, виробництва коліс, причепів та іншої продукції повинен вести приймання, видачу, відвантаження та облік продукції на складі у відведеному для цієї мети місці та у встановлений час, своєчасно та обережно оформлювати завдання на завантаження з одночасним внесенням даних в оперативний журнал (п.13.2); своєчасно приймати на зберігання якісну продукцію з оформленням прибуткових документів з підписом представника ОТК (п.13.7), обережно зберігати продукцію, проводити систематичний огляд, перекладання, сортування та інші заходи з попередження псування та втрати продукції (п.13.10); не допускати на склад сторонніх осіб без відповідного на це дозволу та осіб, не маючих ділових відносин зі складом (п.13.13); щоденно проводити контроль залишків продукції на складі, вести картотеку руху і обліку виробів по складу (п.13.28)./а.с.37-42 т.1/

Відповідно до укладеного 04.05.2016 року Договору про колективну(бригадну) матеріальну відповідальність, колектив (бригада), до складу якого входить ОСОБА_2, бере на себе колективну (бригадну) відповідальність за незабезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання і відвантаження готової продукції./а.с.59-61 т.1/

Аналіз викладених положень Посадової інструкції та Договору вказують на те, що ОСОБА_2, старший комірник центрального складу готової продукції (ЦСГП) дільниці фарбування, виробництва коліс, причепів та іншої продукції, є особою, яка безпосередньо обслуговує товарні цінності, нестачу яких виявлено 25.11.2016 року.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності, як доказу нестачі, Акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей на ЦСГП №1, є запереченням факту, тоді як цей факт встановлений та доведений.

Зокрема, передача на склад та наявність (до моменту виявлення нестачі) товарно-матеріальних цінностей на складі підтверджується накладною ПГ-35 та оборотною відомістю продукції на складі за 25-26.11.2016 р. Вказані бухгалтерські документи підтверджують передачу на склад ЦСГП 180 вантажних коліс. При проведенні інвентаризації залишки вантажних коліс на складі становили 60 штук., а нестача склала 120 штук./а.с.194-214 т.1/

Зазначені докази щодо виявленої нестачі відповідають даним Акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей на ЦСГП №1, яким зафіксовано відсутність продукції - код 887А-3101012 в кількості 120 шт. на загальну суму 67782 грн./а.с.43/ Вказаний акт підписано ст. комірником ОСОБА_2 без зауважень. У своїх письмових поясненнях при проведенні службової перевірки вона не змогла пояснити причини виявленої нестачі.

За таких обставин колегія суддів визнає доведеним факт нестачі матеріальних цінностей, за збереження яких колектив, до якого входить і ОСОБА_2, взяв на себе повну матеріальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови місцевого суду у виклику та допиті свідків - працівників ПАТ «Кременчуцький колісний завод» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які причетні до обліку цінностей та складання і підписання зазначеного акту, - колегія суддів вважає неспроможними, оскільки факт нестачі коліс, що відображений у вказаному акті, є встановленим в той же день при спробі їх вивезення за межі заводу. А відсутність документів за її підписом про одержання 120 коліс, нестача яких була виявлена, не спростовує факту нестачі,за наслідком якого уповноважений орган втратив до неї довіру, як до матеріально відповідальної особи.

Посилання позивачки на порушення відповідачем вимог ст.43 КЗпП України та звільнення її за відсутності попередньої згоди первинної профспілкової організації ,- не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 2 статті 41 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Якщо розірвання трудового договору проведено власником або уповноваженим органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

З матеріалів справи вбачається, що, оскільки така згода на звільнення надана 12.12.2016 року на засіданні профспілкового комітету без участі у засіданні позивача, районний суд ухвалою від 09.08.2017 року зобов'язав первинну профспілкову організацію ПАТ «Кременчуцький колісний завод» розглянути питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_2

29.08.2017 року профспілковий комітет Первинної профспілкової організації ПАТ "Кременчуцький колісний завод" провів повторне засідання, як зазначено у витягу з протоколу № 23/48-2017, у присутності ОСОБА_2 та її представника адвоката Варавіна С.Д., за результатами якого було надано згоду на звільнення ОСОБА_2 згідно п.2 ст.41 КЗпП України./а.с.242-243 т.1/

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні, тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 26.12.2017 року.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук