Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/686/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

05.04.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів Мурашка С.І., Карпенка О.Л.

за участю секретаря - Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що заявою про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу KG00A- 28396062 від 07.04.2014 року ОСОБА_2 висловив своє бажання щодо приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті privatbank.ua. Заява про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі ст. ст. 633, 634 ЦК України.

Відповідно до укладеного договору лізингу ОСОБА_2 отримав у платне користування автомобіль марки Богдан модель 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобовязавсь сплачувати щомісячні платежі, у строк та у розміри, встановлені графіком лізингових платежів, переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «ПриватБанк».

У звязку з невиконанням умов договору лізингу у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 62739,93 грн., яку банк просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права у звязку з чим просить рішення суду скасувати та, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, який підтримав доводи скарги, заперечення відповідача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб, усупереч вимогам ст. 799 ЦК України не був нотаріально посвідчений, тому виходячи з положень ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним і не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають матеріалам справи та вимогам норм матеріального права, на підставі яких вирішено спір.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.04.2014 року між сторонами було укладено договір фінансового лізингу, за яким відповідач отримав у платне користування автомобіль марки Богдан, модель 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобовязався сплачувати банку щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі встановлені у додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «Приват Банк».(а.с. 8,9)

Відповідно до умов додатку 1 та додатку № 2 до цього договору вартість предмета лізингу становить 77900 грн.; авансовий платіж 17900 грн.; щомісячний платіж включає в себе: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу; винагорода за користування предметом лізингу; винагорода за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Пунктом 5 частини 1 статті 4 цього Закону встановлено, що фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою.

Частиною 2 ст.5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" окреслено, що виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.

За змістом ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Установлено, що вищевказаний договір фінансового лізингу від 07.04.2014 року KG00A- 28396062 не посвідчено нотаріально, тому правильним є висновок суду, що цей договір є нікчемним.

Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 та в постанові від 18.01.2017 року у справі № 363/3673/14-ц, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд обґрунтував рішення про відмову у задоволенні позову про відсутність нотаріального посвідчення оспорюваного договору, тому такий правочин є нікчемний і не може створювати юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому правильно вирішив справу по суті.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом. Таким чином, правочин, недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не спричиняє правових наслідків, крім наслідків його недійсності.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинними нормами законодавством не передбачено умови для обовязкової нотаріальної форми договору фінансового лізингу, а сторонами дотримано вимоги ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" щодо укладення договору лізингу у письмовій формі, що суд не дослідив правової природи договору фінансового лізингу, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення та наявними у справі доказами. При цьому суд достатньо повно установив обставини справи, які мають значення для вирішення спору, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі судове рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: