АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7335/17 Головуючий 1 інст. - Андросов О.М.
Справа № 611/976/17 Довідач - Маміна О.В.
Категорія : договірні
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Маміної О.В.

суддів Кругової С.С., Колтунової А.І.

при секретарі Сізоновій О.О.

розглянувши у порядку ст.. 369 ЦПК України в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Юг-М» про розірвання договору оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Юг-М» на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2017 року (головуючий суддя Андросов О.М.),-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Юг-М» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2017 року позов задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,1620 га (рілля), кадастровий № НОМЕР_1, розташованої на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку на момент укладення договору підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3, виданим на підставі розпорядження голови Барвінківської райдержадміністрації від 06.12.2002 р. № 328 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 549, укладений 25 лютого 2014 року за № 01-34/ВФ-2 між ТОВ „Агрофірма Юг-М" і ОСОБА_3. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Юг-М» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що позивачка наразі є власником спірної земельної ділянки, як спадкоємиця після смерті ОСОБА_3, тому до неї перейшли права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди. Договір не може бути розірваний в односторонньому порядку. Позивачка не зверталася до орендаря з заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки, а лише проінформувала про свій намір самостійно обробляти свою земельну ділянку.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 39 Договору оренди землі погоджено таку підставу для розірвання договору оренди, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи; з урахуванням того, що позивачка є спадкоємицею ОСОБА_3 та новою власницею земельної ділянки, наявні підстави для розірвання договору.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Частиною 1 статті 627, частиною першою статті 628 та статтями 629, 651 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови ( пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 25 лютого 2014 року між ОСОБА_3, як власником земельної ділянки, та ТОВ «Агрофірма Юг-М» укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,1620 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташованої на території Великокомишуваської сільської ради на землях колишнього КСП "Жовтень" Барвінківського району Харківської області (а.с.12-14).

Пунктом 39 Договору оренди землі передбачено, що перехід прав на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря, є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.10). Спадкоємицею за законом першої черги на майно ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2 (а.с.9).

12 травня 2016 року приватним нотаріусом Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області Винниченко В.І. видано свідоцтво про право власності за законом на земельну ділянку площею 6,1620 га, що знаходиться на території Великокомишуваської сільської ради на землях колишнього КСП "Жовтень" Барвінківського району Харківської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 (а.с.9).

Матеріали справи свідчать, що 21 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася з заявою до ТОВ «Агрофірма Юг-М» в якій, посилаючись на пункт 39 Договору оренди землі, вказала про намір самостійно обробляти свою земельну ділянку і просила не обробляти її (а.с.74)

04 травня 2017 року ТОВ «Агрофірма Юг-М» звернулося до позивачки з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 25.02.2014 року, якою змінити орендодавця землі на ОСОБА_2, однак остання відмовилася укладати додаткову угоду до вказаного договору (а.с.75).

Згідно ч. 1 ст. 78, п. «б» ч. 1 ст. 90 ЗК України право власності на землю - це право володіння, користування і розпорядження земельними ділянками. Власники земельних ділянок мають право самостійного господарювання на землі.

Оскільки умовами договору оренди землі від 25 лютого 2014 року, укладеного між передбачено, що перехід права власності на земельну ділянку є підставою для його розірвання, а ОСОБА_2, як новий власник орендованої відповідачем земельної ділянки, наполягає на його розірванні, суд першої інстанції обґрунтованого дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що перехід права власності до іншої особи не є підставою для розірвання договору оренди землі, спростовується матеріалами справи, оскільки сторони при укладенні вищевказаного договору погодили його розірвання у разі настання умов, передбачених у пункті 39 договору.

Той факт, що позивач отримала орендну плату за 2016 рік, не свідчить про схвалення нею договору оренди і згоду на продовження дії договору, оскільки на час оформлення права власності на спадкову земельну ділянку вона вже була засіяна, орендна плата отримана за фактичне використання відповідачем земельної ділянки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка не зверталась із заявою саме про розірвання договору оренди, проект додаткової угоди про розірвання договору не додала, а лише повідомила про намір самостійно обробляти свою земельну ділянку не впливає на висновок суду про доведеність позовних вимог.

Як зазначено вище, перехід права власності на земельну ділянку є підставою для розірвання договору, таким чином позивачка, як новий власник земельної ділянки, скористалась своїм правом на розірвання договору, звернувшись з заявою до відповідача, а потім з позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382,383, 384 ПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «Агрофірма Юг-М» - залишити без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Колтунова

С.С. Кругова