АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання неправомірними дій щодо розгляду скарги, недостовірною інформації викладеної у відповіді на скаргу та заборонити її розповсюдження у подальшому, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «Дніпрогаз», в якому із урахуванням уточнення позовних вимог у грудні 2016 року просив визнати неправомірними дії цього товариства щодо розгляду скарги від 14 травня 2016 року, яка надійшла для розгляду до відповідача і була направлена йому від виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, оскільки не розглянута обєктивно та всебічно, визнати недостовірною інформацію у листі відповідача від 25 травня 2016 року про те, що квартира АДРЕСА_1 не його та заборонити розповсюдження цієї інформації у подальшому, зобовязати товариство розглянути подану скаргу від 14 травня 2016 року, що була адресована виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради, належним чином, відповідно до усіх вимог законодавства та стягнути із відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 грн. та додатково по 50 грн. за кожний наступний день, починаючи із 21 вересня 2016 року.

Посилався на те, що 18 січня 2016 року відповідач безпідставно відімкнув подачу газу до його квартири та ряду інших у їхньому будинку, що призвело до порушення усталеного порядку їх життя та неможливості нормального приготування їжі, прання одягу та задоволення інших побутових потреб. У звязку із цим він направив виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради скаргу від 14 травня 2016 року, в якій навів низку фактів із указаного приводу із наданням підтверджуючих документів. Цю скаргу виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради направив для вирішення до ПАТ «Дніпрогаз», яке 25 травня 2016 року надало йому письмову відповідь про результати її розгляду. Із цією відповіддю позивач не згодний і викладені у ній доводи про те, що позивач не є власником квартири АДРЕСА_1, вважає недостовірними та такими, що порочать його, а тому просить визнати їх недостовірними та стягнути на його користь завдану такими неправомірними діями моральну шкоду у визначеному ним розмірі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 14 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради із письмовою скаргою, в якій просив негайно вжити заходів щодо відновлення газопостачання будинку, в якому він мешкає та притягнути до відповідальності за допущені порушені законодавства відповідних працівників та керівництво ПАТ «Дніпрогаз». Ця скарга зазначеним органом була направлена ПАТ «Дніпрогаз» для розгляду.

За результатами її вирішення 25 травня 2016 року за № 4742/2-2 позивачу було надано відповідь щодо підстав відключення квартир в будинку № 39/41 по вул. Жуковського в м. Дніпрі від газопостачання, повідомлено, які роботи здійснювалися та які дії слід вчинити мешканцям певних квартир, включаючи квартиру позивача, для відновлення газопостачання будинку. Крім того, у цій відповіді товариство повідомило позивача, що згідно з даними особового рахунку власником квартири, де мешкає позивач, значиться ОСОБА_3

Тобто письмова відповідь ПАТ «Дніпрогаз» від 25 травня 2016 року містить відповіді на викладені позивачем у скарзі від 14 травня 2016 року питання, зокрема, зазначено, що підставою відключення від газопостачання будинку було виконання невідкладних позапланових ремонтних робіт у системі газопостачання. Відповідачем було розяснено ініціатору звернення порядок проведення цих робіт, підстави відключення та підключення квартир від системи газопостачання та необхідність проведення з боку мешканців квартир № 22 та № 26 певних дій.

Отже, при розгляді скарги судом встановлено, що відповідачем об'єктивно, всебічно і вчасно перевірено скаргу та надано обґрунтовану відповідь. Крім того, відповідачем повідомлено, в який спосіб може бути поновлено право позивача, а сам позивач як мешканець квартири № 26 має надати доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» для обстеження внутрішньо будинкової системи газопостачання квартири для відновлення газопостачання (розділ 7 п. 7.17 Правил безпеки систем газопостачання).

Як вбачається із наданої позивачу письмової відповіді від 25 травня 2016 року у ній також зазначено, що за адресою АДРЕСА_2, власниками квартири є ОСОБА_3, а дані про гр. ОСОБА_2Й як власника особового рахунку відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суду виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що після набуття у власність квартири АДРЕСА_3 він звертався до відповідача із вимогою переоформлення особового рахунку із ОСОБА_3 на себе.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно положень 277 ЦК України та роз'яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із ч. 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що згідно положень статті 40 Конституції України та з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками, а також особистим тлумаченням норм права на свою користь, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Крім того, встановлено, що при поданні апеляційної скарги апелянтом не сплачений судовий збір, у звязку з чим з апелянта підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_4