14.12.2017 227/3164/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2017 року. Добропільський міськрайонний суд Донецької області

в складі:

головуючого судді Мацишин Л.С.,

за участю секретаря - Верній М.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1.

представників відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське», Державного підприємства «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» (далі ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві у розмірі 20 000 грн. та до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» (далі ТзОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві у розмірі 12 000 грн,

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював в ДП «Добропілля вугілля» ВП «Шахта «Добропільська» на посаді гірника дільниці ШТ-1. 15 жовтня 2011 року на роботі отримав виробничу травму, у звязку з чим було складено акти за формою Н-5 та Н-1 від 17 жовтня 2011 року. Після проходження курсу лікування рішенням первісної МСЕК «120151 від 27 березня 2012 року йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності. Неодноразово проходив переогляди, та остаточно довідкою МСЕК №0049243 від 06 червня 2017 року йому безстроково встановлено 25 % втрати працездатності безстроково. На сьогоднішній день потребує постійного медикаментозного лікування.

25 червня 2013 року працюючи в ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське», під час виконання трудових обовязків знову зазнав виробничу травму, в результаті чого було складено акт за формою Н-5 та Н-1 від 01 липня 2013 року. Рішенням первісної МСЕК №241562 від 19 травня 2015 року йому встановлено 15 % втрати професійної працездатності з переоглядом. Довідкою МСЕК від 06 червня 2017 року йому безстроково встановлено 15 % втрати працездатності безстроково. Тобто довідкою МСЕК 0049243 від 06 червня 2017 року позивачу безстроково встановлено 40 % втрати працездатності. Через такі травмування він отримав як матеріальні так і моральні страждання. Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, позивач послався на те, що винними у заподіянні йому фізичної і моральної шкоди є відповідачі, які у порушення діючого законодавства не створили безпечні умови праці. Внаслідок отриманих травм він втратив працездатність, втратив роботу, свій дохід, можливість годувати сімю, не має змоги вести звичне життя, змушений постійно перебувати на обліку у КЛПЗ, потребує постійного лікування, відчуває постійний біль у ногах, повністю одужання не можливе.

Всі ці обставини негативно відбились на його душевному стані, він постійно відчуває душевні страждання, переживання, душевні тривоги.

Позивач в судове засідання не зявився, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутність та просить задовольнити його позовні вимоги.

Представник позивача позовні вимоги підтримавла, з мотивів викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» в судовому засіданні позов заперечив, надавши суду письмове +-заперечення. Крім того пояснив, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки нещасний випадок, який стався 15 жовтня 2011 року з ОСОБА_4, стався з його вини. Крім того стверджує, що після вказаного нещасного випадку позивач продовжував працювати , на стан здоровя не скаржився, інвалідність у нього не встановлена, а тому моральних страждань діями відповідача йому не заподіяно.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» проти заявлених позивачем вимог заперечила, надавши суду заперечення на позов та пояснила, що у результаті нещасного випадку, який відбувся 25 червня 2013 року, позивачем отримано травми, після чого Комісією МСЕК 06 червня 2017 року позивачу встановлено 15 % втрати працездатності безстроково, інвалідність не встановлена. Зазначила, що 25 червня 2013 року нещасний випадок із ОСОБА_4 стався з його вини, у звязку з невиконанням ним вимог законодавства про охорону праці, а саме вимог інструкції з охорони праці, супутною причиною стало невиконання посадової інструкції. Після отриманої травми позивач продовжував працювати в підземних умовах ВСП «Шахтоуправління «Добропільське». І тільки у 2015 році Комісією МСЕК йому було встановлено 15 % втрати працездатності безстроково. Зазначила, що робітник при виконанні трудових обовязків зобовязаний дбати про особисту безпеку і здоровя, а також про безпеку і здоровя оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт або під час знаходження на території підприємства.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивач ОСОБА_4 з 01 серпня 2011 року працював на підприємстві вугільної промисловості: Державне підприємство «Добропіллявугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Добропільська» (а.с. 9-10).

01 листопада 2011 року на підставі наказу Міністерства вугільної промисловості №50 від 07 лютого 2011 року ДП «Добропіллявугілля» реорганізовано через приєднання до орендаря ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». На базі відокремленого підрозділу «Шахта Добропільська» створено і розпочато роботу Виробничого структурного підрозділу ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля «Шахта «Добропільска». У звязку з чим дію трудового договору ОСОБА_4 продовжено відповідно до ст. 36 КЗпП України.

29 листопада 2013 року ОСОБА_4 звільнений з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоровя. (а.с. 9-10)

17 жовтня 2011 року був складений акт розслідування нещасного випадку, який стався 15 жовтня 2011 року о 20 год. 20 хв. на Відокремленому підрозділі «Шахта «Добропільська» ДП «Добропіллявугілля». Відповідно до якого нещасний випадок з ОСОБА_4 пов'язаний з виробництвом, а тому підлягає складанню акт по формі Н-1. (а.с.11)

17 жовтня 2011 року був складений акт № 27 про нещасний випадок на виробництві, що стався з позивачем ОСОБА_4, за формою Н-1 (а.с. 12-13).

Згідно довідки обласної медико-соціальної експертної комісії №120151 від 27 березня 2012 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 27 березня 2012 року по 01 квітня 2013 року внаслідок трудового каліцтва 15 жовтня 2011 року (а.с. 19). Згідно довідки обласної МСЕК №127391 від 09 квітня 2013 року при повторному огляді ОСОБА_4 встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 01 квітня 2013 року до 01 травня 2015 року (а.с.20)

01 липня 2013 року був складений акт розслідування нещасного випадку, який стався 25 червня 2013 року о 19 год. 00 хв. на виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління «Добропільська» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» код ЄДРПОУ - 37014600. Відповідно до якого нещасний випадок з ОСОБА_4 пов'язаний з виробництвом, а тому підлягає складанню акт по формі Н-1. (а.с.14-16) Крім того, зазначено, що ОСОБА_4 допустив особисту необережність під час пересування по металевих сходах, чим порушив п. 1.10. «Інструкції з охорони праці № 5 гірника підземного» та запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності.

01 липня 2013 року був складений акт № 10 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, що стався з позивачем ОСОБА_4, за формою Н-1 (а.с. 17-18).

Згідно довідки міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №241562 від 19 травня 2015 року позивачу повторно встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 19 травня 2015 року по 01 червня 2017 року внаслідок трудового каліцтва 15 жовтня 2011 року та 15 % втрати професійної працездатності з 19 травня 2015 року по 01 червня 2017 року внаслідок трудового каліцтва 25 червня 2013 року (а.с. 21).

Як вбачається з довідки обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії № 0049243 від 06 червня 2017 року при повторному огляді ОСОБА_4 встановлено за сукупністю 40 % втрати професійної працездатності з 01 червня 2017 року безстроково, з яких 25 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва 15 жовтня 2011 року та 15 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва 25 червня 2013 року (а.с.22).

У звязку з отриманими травмами, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у періоди: з 14 грудня 2011 року по 26 грудня 2011 року (виписка з історії хвороби № 15765, а.с.30); з 12 березня 2013 року по 20 березня 2013 року (виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 3664, а.с.26); з 08 жовтня 2013 року по 16 жовтня 2013 року (виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 13724, а.с.24); з 05 травня 2015 року по 14 травня 2015 року (виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 2771, а.с.29); з 27 жовтня 2016 року по 07 листопада 2016 року (виписка із медичної картки стаціонарного хворого від 07 листопада 2016 року, а.с.27); з 05 квітня 2017 року по 14 квітня 2017 року (виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 2367, а.с.25)

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 2771 (а.с. 29) позивачу встановлено повний діагноз: посттравматична (травма на виробництві 25 червня 2013 року) нейропатія лівих м/берцевого, в/берцевого нервів і з помірно вираженим нейротичним синдромом, з вираженим нейротрофічним синдромом, з вираженими вегетативно-сенсорними і чутливими порушеннями, вираженим парезом лівої стопи, з порушенням провідності (за даними ЕНМГ), порушенням функції ходьби, декомпенсації. Посттравматична (травма на виробництві 15 жовтня 2011 року) нейропатія правого м/берцевого нерву з помірно вираженим нейротичним синдромом, вираженим нейротрофічним синдромом, вираженими вегетативно-сенсорними та чутливим порушеннями, парезом правої стопи, порушенням провідності (за даними ЕНМГ), порушенням функції ходьби, декомпенсації. (а.с.29)

При вирішенні питання про право потерпілого на відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог статей 21, 28, 34 Закону № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК).

Таким чином, судом встановлено, що право на відшкодування моральної шкоди у ОСОБА_4 виникло з 27 березня 2012 року, коли позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, яке отримав 15 жовтня 2011 року та 19 травня 2015 року, коли позивачу первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, яке отримав 25 червня 2013 року.(а.с. 19, 21)

Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 Цивільного кодексу України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності з вимогами ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та потребують від нього додаткових старань для організації свого життя.

Конституційний Суд України своїм рішенням № 20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 визначив, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XІV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Таким чином, враховуючи положення ст. 2 Кодексу законів про працю України, позивач, працюючи у ДП «Добропіллявугілля» та ТОВ «ДТЕК»Добропіллявугілля», мав право на здорові та безпечні умови праці, мав право на матеріальне забезпечення на випадок повної або часткової втрати працездатності.

Факт наявності ушкодження здоров'я позивачу підтверджений висновком МСЕК від 27 березня 2012 року, яким позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва 15 жовтня 2011 року та висновком МСЕК від 19 травня 2015 року, коли позивачу первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва 25 червня 2013 року, що дає підстави суду визнати факт заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року, визначено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

А тому, суд не приймає доводи відповідачів щодо відсутності доказів спричинення моральної шкоди.

Суд також відхиляє доводи відповідачів, як на підставу відмову у позові, на те, що порушення законодавства щодо охорони праці на підприємстві самим позивачем, оскільки саме Законом України «Про охорону праці» на керівництво, адміністрацію підприємства покладено обов'язок щодо забезпечення безпечних умов праці. А сам факт порушення позивачем законодавства щодо охорони праці береться судом до уваги при визначенні розміру моральної шкоди.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно протоколу №9 засідання комісії з питань охорони праці шахти «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 21 листопада 2013 року, вирішили зменшити розмір одноразової допомоги ОСОБА_4 на 5 % за порушення ним вимог законодавства про охорону праці. (а.с.67-68)

Як пояснила представник відповідача, саме 5 % становила вина ОСОБА_4 у порушенні позивачем законодавства про працю по епізоду від 25 червня 2013 року.

Щодо наявності вини позивача в порушенні законодавства щодо охорони праці під час виконання трудових обовязків 15 жовтня 2011 року, то суд зазначає, що згідно акту розслідування нещасного випадку, який стався 15 жовтня 2011 року о 20 год. 20 хв. на Відокремленому підрозділі «Шахта «Добропільська» ОКПО 26352481 ДП «Добропіллявугілля» від 17 жовтня 2011 року, особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_5

Таким чином, безпідставним є посилання представника відповідача ДП «Добропіллявугілля» ВП Шахта «Добропільська» щодо наявності вини позивача у порушенні законодавства про працю під час виконання ним трудових обовязків 15 жовтня 2011 року, оскільки судом не здобуто, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту.

У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав ушкодження здоровя під час виконання ним трудових обов'язків 15 жовтня 2011 року в ДП «Добропіллявугілля» ВП Шахта «Добропільська» а тому заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Також судом встановлено, що позивач отримав ушкодження здоровя під час виконання ним трудових обов'язків 25 червня 2013 року в ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське», а тому заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Як встановлено судом та підтверджується медичними документами, дослідженими в судовому засіданні, внаслідок отриманих травм позивач відчуває фізичні болі, загальну слабкість. Через стан здоров`я йому рекомендоване оперативне лікування в плановому порядку, він вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, йому протипоказана важка праця, відчуває оніміння в ногах, відчувається слабкість в ногах, утруднена ходьба. Позивач не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, має порушення сну, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває в знервованому стані, не має можливості вести активний спосіб життя, виконувати звичну роботу по дому. Покращення в стані здоров'я не відбувається. Такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання, які тривають значний час.

Отже, позивач внаслідок стійкої втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя.

Суд встановив, що обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами.

Тобто, судом безперечно встановлено, що ОСОБА_4 в працездатному віці внаслідок виробничих травм, отриманих 15 жовтня 2011 року, при виконанні трудових обовязків в ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» та 25 червня 2013 року, при виконанні трудових обовязків в ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське», зазнав сильних глибоких фізичних, душевних страждань, його здоров'я не відновлюється, а його життя докорінно змінилося, ушкодження його здоров'я не дають йому змоги вести повноцінне життя, він терпить постійний душевний та фізичний біль, порушило його нормальні життєві стосунки та потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя: необхідністю звернення до лікарів, неможливістю отримати роботу, неможливістю допомагати сімї у побуті. Моральна шкода спричинена порушенням його особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я, та повинна компенсуватись у грошовому вигляді.

Як розяснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди діями з Державного підприємства «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська», суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер, обсяг та тривалість фізичних та душевних страждань, які зазнав та продовжує зазнавати позивач, неможливість відновлення професійної працездатності, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації його життя, ступінь втрати позивачем професійної працездатності, яка становить 25 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва 15 жовтня 2011 року, відсутність його вину у порушенні законодавства про охорону праці та вважає за необхідне стягнути на користь позивача з Державного підприємства «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди діями ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське», суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер, обсяг та тривалість фізичних та душевних страждань, які зазнав та продовжує зазнавати позивач, неможливість відновлення професійної працездатності, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації його життя, ступінь втрати позивачем професійної працездатності, яка становить 15 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва 25 червня 2013 року, наявність його вину у порушенні законодавства про охорону праці та вважає за необхідним стягнути на користь позивача з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 8 000 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права не понесені судові витрати у зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Частиною 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Також судом враховано вимоги ст. ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого, у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У даному випадку в позовній заяві обєднано дві вимоги немайнового характеру.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути на користь держави з відповідачів судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Зокрема, з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» слід стягнути судовий збір у сумі 426,67 грн., а з ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» - у сумі 384 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське», Державного підприємства «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 8 000 грн. (вісім тисяч).

Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 12 000 грн. (дванадцять тисяч грн.).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. (триста двадцять).

Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Добропільська» на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. (триста двадцять).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.С. Мацишин

14.12.2017