Справа № 352/1796/17
Провадження № 2/352/1161/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі:

головуючого - судді Гургули В.Б.

з участю секретаря Кожуховської О.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що її батько ОСОБА_3, був власником будинковолодіння по вулиці Садовій, 50 в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області та проживав в ньому, що підтверджується технічним паспортом на будинковолодіння, довідкою Старолисецької сільської ради від 17.07.2017 року №1678.

28 квітня 2016 року ОСОБА_3, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Старолисецької сільської ради сільської ради та внесено в реєстр за №30 про те, що після його смерті, все належне йому майно, заповів ОСОБА_1.

На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Старолисецької сільської ради від 17.07.2017 року №1678.

01.01.2017 року ОСОБА_3 помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в т.ч. на будинковолодіння по вулиці Садовій, 50 в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області.

Позивачка, ОСОБА_1, є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна.

Спадкоємцями за законом першої черги є її мати ОСОБА_2. ОСОБА_1, остання, в установленому законом порядку та спосіб, не заявила про свої спадкові права у зв'язку з тим, що не претендувала на них.

Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 немає.

У відповідності до статтей 1269-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із довідки Старолисецької сільської ради від 17.07.2017 року №1678 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 позивачка проживала разом із ним і фактично вступила у володіння спадковим майном.

Заяву про відмову від спадщини до ДНК не подавала.

Від спадщини не відмовлялася. Спадщину прийняла у встановленому законом порядку, тому має право на спадкування спірного будинковолодіння.

Так як, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_4, відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння (що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.10.2017р. за №614/02-31), тому вона звернулась з позовною заявою до суду про визнання за нею права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з'явився, від неї до суду надійшла заява, про те, що вона позов визнає, на спадкове майно не претендує та просить розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3, був власником будинковолодіння по вулиці Садовій, 50 в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області та проживав в ньому, що підтверджується технічним паспортом на будинковолодіння, довідкою Старолисецькї сільської ради від 17.07.2017 року №1678.

28 квітня 2016 року ОСОБА_3, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Старолисецької сільської ради та внесено в реєстр за №30 про те, що після його смерті, все належне йому майно, заповів ОСОБА_1.

На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Старолисецької сільської ради від 17.07.2017р. №1678.

01.01.2017 року ОСОБА_3 помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в т.ч. на будинковолодіння по вулиці Садовій, 50 в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області.

Позивачка, ОСОБА_1, є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна.

Спадкоємцями за законом першої черги є мати ОСОБА_2. ОСОБА_1, остання, в установленому законом порядку та спосіб, не заявила про свої спадкові права у зв'язку з тим, що не претендували на них.

Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 немає.

У відповідності до статтей 1269-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із довідки Старолисецької сільської ради від 17.07.2017 року №1678 на момент смерті ОСОБА_3 позивачка проживала разом із ним і фактично вступила у володіння спадковим майном.

У відповідності до пункту 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Від спадщини не відмовлялася. Спадщину прийняла у встановленому законом порядку, тому має право на спадкування спірного будинковолодіння.

Державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_4, відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на будинковолодіння, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.10.2017р. за №614/02-31.

У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У зв'язку із вищезазначеним позивачка вимушена була звернутись до суду для захисту своїх прав на спадкове майно.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Будинковолодіння №50 по вул. Садовій в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування після за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя В.Б.Гургула