АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/1681/16-ц Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Номер провадження: №22-ц/791/1502/17 Доповідач Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 червня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позовних вимог послалось на те, що 25.01.2007 року між ними був укладений кредитний договір НЕІ0GK00001788, відповідно якого ОСОБА_3 отримала кошти у розмірі 24000 доларів США з кінцевим терміном повернення 25.01.2027 року. Проте, свої обовязки з повернення кредитних коштів відповідач не виконує, у звязку з чим станом на 04.04.2016 рік виникла заборгованість у розмірі 17447,97 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 15394,64 долари США, заборгованості по процентам за користування кредитом 1898,92 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом 132,46 долари СЩА, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 21,95 долари США, які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3, яка змінила прізвище на ОСОБА_2 у звязку з реєстрацією шлюбу (зворот а.с.40), звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якій просила суд визнати п.7.1 кредитного договору НЕІ0GK00001788 від 25.01.2007 року недійсним та встановити, що єдиним засобом платежу по договору є гривня, посилаючись на те, що банк при укладанні договору не надав їй інформацію про наявність у нього генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного Банку України на здійснення валютних операцій.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 26 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 17 447,97 доларів США, що еквівалентно 455392,02 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення в частині стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальником порушено умови кредитного договору щодо порядку та строків сплати заборгованості, що є підставою для стягнення з позичальника на користь банку заборгованості за кредитом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, які регулюють вказані правовідносини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір НЕІ0GK00001788, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 24000 доларів США на наступні цілі: придбання житла 20000 грн та 4000 доларів США на сплату страхових платежів, за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення коштів до 25 січня 2027 року (а.с.14-16).

В порушення умов укладеного між сторонами договору відповідач своїх зобов'язань за цим договором не виконала, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 04.04.2016 року становить 17447,97 доларів США, та складається із заборгованості за кредитом - 15394,64 долари США, заборгованості по процентам за користування кредитом 1898,92 долари США, заборгованості по комісії за користування кредитом 132,46 долари СЩА, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 21,95 долари США.

07.04.2016 року Банк відповідачу направив повідомлення про наявність простроченої заборгованості з вимогою її сплатити, яка відповідачем залишена поза увагою.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність отримання ОСОБА_3 коштів за зазначеним кредитним договором спростовуються матеріалами справи: належним чином завіреними копіями заяви про видачу готівки, ордером розпорядженням № НЕІ0GK00001788 датованим 25 січня 2007 року (а.с.66), випискою по рахунку № 6154 ОСОБА_3 за період з 25 січня 2007 року по 04 квітня 2016 рік (а.с.67), які відповідачкою у передбаченому законом порядку та доказами не спростовано.

Крім того, у забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між сторонами 25 січня 2007 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області, відповідно якого ОСОБА_3 надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 2007 року.

Зазначене майно у договорі іпотеки було застраховане відповідно до договору страхування майна від 25.01.2007 року (а.с.130-131), який укладений на виконання вимог кредитного договору № НЕІ0GK00001788.

Наявні у матеріалах справи докази укладення між сторонами договору кредиту та отримання ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 20000 доларів США відповідачем не спростовані у порядку визначеному нормами ч.3 ст. 10 ЦПК України.

Як вбачається з виписки по рахунку, ОСОБА_3 протягом всього періоду дії кредитного договору сплачувала кошти за договором кредиту у валютному еквіваленті, але з порушенням розміру обовязкового платежу та строків, що також спростовує доводи щодо неотримання кредиту у іноземній валюті у розмірі зазначеному у договорі кредиту, а також твердження відповідача про наявність підстав для застосування строків позовної давності у спірних правовідносинах.

Крім того, встановлено, що на час укладення оспорюваних угод банк мав генеральну ліцензію від 19 березня 1992 року № 22 та дозвіл Національного банку України від 19 березня 1992 року № 22-2 на здійснення операцій з валютними цінностями, що позивачем не спростовано.

Доводи про незаконність видачі кредиту в іноземній валюті внаслідок відсутності індивідуальної банківської ліцензії є необґрунтованими, оскільки за законом такої ліцензії не вимагається.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність між сторонами договірних відносин з приводу надання кредитних коштів та наявності факту порушення зобовязань за договором з боку відповідача й вірно застосував до них норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не гуртуються на доказах, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню та рішення суду в оскаржуваній частині залишенню без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та колегією суддів не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_1