Справа № 163/811/17
Провадження № 2/163/193/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_2, після його смерті відкрилась спадщина на майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться по АДРЕСА_2. Після його смерті спадщину прийняла, в порядку ст. 529, 549 ЦК УРСР, дружина померлого - ОСОБА_3, яка заповіла усе спадкове майно позивачу та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не оформивши правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння.

Позивач зазначає, що спадщину прийняв в порядку ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться АДРЕСА_2.

В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виданої виконавчим комітетом Куснищанської сільської ради Любомльського району від 24.02.2017 року № 97 (а.с.4) вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №9 сільської ради (особовий рахунок НОМЕР_1) в АДРЕСА_2 постійно проживав і був зареєстрований ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після його смерті в управління та володіння спадковим майном вступила його дружина - ОСОБА_3.

Витягом з архівної копії з рішення № 15/3 сесії Куснищанської сільської ради від 27.08.1993 року, стверджується, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку 0.25 га (а.с.5).

З витягу з погосподарської книги №9 за 2000 рік Куснищанської сільської ради вбачається, що будинок з надвірними будівлями і спорудами належав ОСОБА_2 і знаходиться по АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.3). Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 була спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, відповідно, як дружина останнього. Даний факт стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, (а.с.4).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_3 у відповідності до ст. ст. 549 ЦК УРСР, фактично спадщину прийняла, що вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Куснищанської сільської ради Любомльського району від 24.02.2017 року № 97 (а.с.4), так як вступила в управління та володіння спадковим майном.

Проте, ОСОБА_3 своїх спадкових прав не оформила, та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.3).

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_2.

Згідност. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 08 серпня 20002 року, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 6).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 вбачається, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3.

ОСОБА_1 у відповідності до ст.549 ЦК УРСР, фактично спадщину прийняв, що стверджується довідкою виданої виконавчим комітетом Куснищанської сільської ради Любомльського району від 24.02.2017 року № 97 (а.с.4). Проте, постановою державного нотаріуса від 02.03.2017 року №80 /02-14 (а.с.7) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_2 останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно матеріалів спадкової справи №27/2017, інших спадкоємці немає.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, літньої кухні, сараю, вбиральні, колодязя, огорожі, хвіртки, які знаходяться АДРЕСА_2, їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідач в своїй заяві позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 174, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 529,549 ЦКУРСР (ред. 1963 року), 328 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.