Справа № 352/129/14-ц
Провадження 6/352/103/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано- Франківської області:

в складі :головуючого-судді Струтинського Р.Р.

секретаря Бардюк Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду подання в.о. начальника Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, -

встановив:

В.о. начальника Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням в обґрунтування якого зазначає, що на виконанні в Івано-Франківському МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження № 45640625 з виконання виконавчого листа №352/129/14-ц від 28.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в розмірі 790 134,00 грн., та 30% річних від простроченої суми боргу за договором позики в розмірі 40 653,90 грн. і 3654,00 грн. судового збору, а всього разом 834 441,90 грн. Просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта до виконання ним своїх зобовязань.

Дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступного.

Статтею 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, право кожного, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Статтею33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Нормами статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а у громадянина України, який має паспорт, паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, якщо, зокрема:

- діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України;

- він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Таким чином, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" визначено підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон та способи здійснення таких обмежень, а саме - шляхом відмови у видачі паспорта або шляхом затримання чи вилучення паспорта.

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Нормами ч.2,3 ст. 441 ЦПК України, передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Використавши надані законом повноваження в.о. начальника Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області звернувся в суд з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, як боржника, мотивуючи тим, що у нього є невиконані зобов'язання щодо погашення боргу по виконавчому листу.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із змісту подання, що підставою для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України є часте покидання межі України та таким чином може уникнути сплати боргу.

На підтвердження невиконання боржником своїх зобов`язань, виконавчою службою представлено копію виконавчого листа виданого Тисменицьким районним судом, постанови про відкриття виконавчого провадження та запити у відповідні служби щодо наявності майна у боржника. З відповідей яких вбачається про відсутність такого в останнього.

Даних, про те, що державним виконавцем вчинялись інші дії, щодо повідомлення боржника про наявність невиконаних зобов'язань за рішеннями судів не надано.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б підтверджували то, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього.

У поданні в.о. начальника Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області не зазначено де на даний час зареєстрований або проживає боржник. Як видно з подання, що ним вживалися заходи щодо опису майна боржника однак доказів про неможливість проведення такого суду не надано (акти, інформація з місця проживання боржника та інше). Даних, про те, що він особисто повідомлявся про наявність боргових зобов'язань державним виконавцем не надано.

Відсутні також у поданні будь-які посилання, доводи і обґрунтування того, що ОСОБА_2, як боржник ухилявся чи ухиляється від виконання зобов'язань, від участі у виконавчих проваджень, зокрема, вчиняє перешкоди в описі майна та його оцінці з метою наступної реалізації, а лише робиться покликання на сам факт наявності у нього невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що боржник має намір та може ухилитися від виконання рішення шляхом виїзду за межі України.

Таким чином, відсутні докази які б свідчили, що боржник, ухиляється від виконання судового рішення.

Крім того, у матеріалах, доданих до подання не міститься попередження боржника про застосування до нього в разі ухиляння від виконання рішення суду таких заходів, як тимчасове обмеження у праві виїзду.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадян України допускає такі випадки обмеження свободи пересування, як особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Таким чином Закон, який безпосередньо регулює порядок в'їзду в Україну і виїзду за кордон, такої підстави для тимчасової заборони, як наприклад особа є боржником, у виконавчому проваджені чи невиконання судового рішення, чи до виконання зобов'язань не містить.

Закон чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт ухилення від виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин (наприклад відсутність коштів або майна).

Сама по собі вказівка у поданні на ухилення боржника від виконання зобов'язань за судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про таке, а на час розгляду подання судом відповідні докази, в т.ч., про фіксацію фактів перешкоджання боржником державним виконавцям у виконанні їх обов'язків, не були надані.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України", п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 216, 441 ЦПК України,суд, -

У х в а л и в :

В задоволенні подання в.о. начальника Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Р. Р. Струтинський