Справа № 447/1098/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/3448/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

за участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зобов"язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні з дитиною та встановлення часу на спілкування та виховання з дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 03 лютого 2017 року первісний позов задоволено частково.

Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з 11.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на її утримання в розмірі 600,00 грн. починаючи з дня звернення позивача до суду з 11.05.2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 7090,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору .

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_8 - ОСОБА_9 про зобов"язання не чинити перешкоди у спілкування та вихованні з дитиною та встановлення часу на спілкування та виховання з дитиною - відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що ОСОБА_10 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, в іншому випадку з зузстрічним позовом він би до суду не звертався. Також вважає, що позивачем не доведене понесені витрати на правову допомогу. Вважає присуджений розмір аліментів надто великим та таким, що виходить за межі позовних вимог. Що ж до стягнення аліментів на матір до досягнення дитиною трьохрічного віку, зазначає, що такі визначено стягувати в період, до визначення місця проживання дитини з матір"ю. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_3 з 24 квітня 2014 року перебувають у шлюбі.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_10.

На момент звернення до суду із позовом ОСОБА_3 не проживає разом із своєю дружино та донькою, а також не забезпечує їх матеріально, в той час як його дружина та донька проживають разом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що є підстави для частково задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Разом з тим відповідно до ст.180 СК України участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття повинен приймати кожен з батьків.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Враховуючи вік ОСОБА_7, ту обставину, що вона проживає з матір"ю, а відповідач за первісним позовом є її батьком, займається підприємницькою діяльністю, є здоровим, з нього не проводиться стягнення по виконавчих документах, колегія суддів вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. на утримання його доньки ОСОБА_7 є достатнім розміром.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини сторін по справі, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з врахуванням ст. 182 СК України, не дають підстав вважати, що він не в змозі здійснювати оплату аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 грн., а також, що такі аліменти підлягають стягненню не з 11.05.2016 року, а з моменту звернення до суду із позовом про стягнення аліментів.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року, справа №447/1099/16-ц не спростовує того факту, що з моменту звернення ОСОБА_11 до суду з позовом про стягнення аліментів, і 31 жовтня 2016 року їх дочка - ОСОБА_7 не проживала разом з своєю матір"ю.

Частиною 2 ст. 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Оскільки ОСОБА_6 не проживає з своєю дружиною та дитиною, а також не утримує їх, він має обов"язок утримувати свою дружину - ОСОБА_12 до досягнення ОСОБА_7 трьох річного віку.

Зважаючи, що відповідач є працездатним, здоровим, має мінливий дохід від зайняття підприємницькою діяльністю, розмір прожиткового мінімуму на працездатну людину, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про визначення розміру аліментів в частині стягнення з ОСОБА_3 600 грн. на утримання ОСОБА_5.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи, а саме квитанції до прибуткового касового ордера №1659 від 20 січня 2017 року та акту наданих послуг від 20 січня 2017 року вбачається, що адвокат ОСОБА_2 на підставі договору №16.041 від 14 вересня 2016 року укладеного з ОСОБА_11, останній надано послуги з правової допомоги на загальну суму 7090 грн.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, судом першої інстанції вірно стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 7090,00 грн.

Що ж до зустрічного позову ОСОБА_6 про зобов"язання не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні з дитиною та встановлення часу на спілкування та виховання з дитиною, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення такого, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження чинення ОСОБА_11 йому перешкод у спілкуванні з дитиною.

Сам факт звернення ОСОБА_6 до суду з таким позовом не є доказом на підтвердження того, що ОСОБА_11 чиняться йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, оскільки таке ухвалене з врахуванням положень ст.ст.180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, а саме: становища дитини, місця її проживання, розміру прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку та розмір прожиткового мінімуму на працездатну людину, матеріальне становище відповідача за первісним позовом, стан його здоров'я, наявність у нього інших утриманців.

Доводи апеляційної скарги жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасуванння рішення суду першої інстанції.

Оскільки, розглядаючи даний спір, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_13