ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6015/16-ц
Провадження № 2/362/635/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного наукового центру «Інституту механізації та електрифікації сільського господарства» Національної академії аграрних наук України про визнання права та зобов'язання вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вимогами про визнання за нею права законного наймача на кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку АДРЕСА_1, загальною площею 44.7 кв.м, та зобов'язати відповідача не чинити їй та членам її сім'ї перешкод в користуванні зазначеною нерухомістю та видати на неї ордер.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти задоволення вимог через їх безпідставність та необґрунтованість.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши в судовому засіданні експерта, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з положень ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст.128 ЖК України та п.9 «Примірного положення про гуртожитки» (затверджений постановою Ради Міністрів УРСР № 208 від червня 1986 року, яке втратило чинність на підставі Постанов КМУ № 582 від 12.08.2015року), жила площа в гуртожитку надається за спільним рішення адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету.

Згідно із положеннями ст.129 ЖК України та п. 10 Примірного положення, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім»ї, включених до ордера, з відміткою про виписку попереднього місця проживання.

Відповідно до п.12 Примірного положення та п.9 Положення «Про гуртожитки» (затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015 року), жила площа в гуртожиток надається в розмірі не менше 6 кв. метрів на одну особу.

Відповідно до положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, чи є гуртожитком приміщення, яке займає відповідач. Для цього, зокрема, необхідно витребувати дані про те, чи перебуває будинок, в якому розміщено таке приміщення, у віданні позивача; чи побудований він як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи зареєстрований він як гуртожиток у виконкомі районної, міської, районної в місті Ради; чи видавався відповідно до Положення про гуртожиток ордер на зайняття жилої площі в гуртожитку та інші обставини, в т.ч. чи приймалось спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» (на далі «Закон»), у віданні Національної академії аграрних наук України перебувають установи, організації, підприємства згідно з переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Національної академії аграрних наук України (постанова КМУ № 1089 від 22 червня 1999 року).

Згідно з положеннями ст.2 Закону, майновий комплекс Національної академії аграрних наук України складають усі матеріальні та нематеріальні активи (далі - об'єкти майнового комплексу), що обліковуються на балансах Національної академії аграрних наук України і організацій, віднесених до її відання, і які закріплені державою за Національною академією аграрних наук України в безстрокове користування, або придбані за рахунок бюджетних коштів, а також коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законом.

Об'єкти майнового комплексу Національної академії аграрних наук України належать їй на праві господарського відання і передаються нею організаціям, що віднесені до її відання на праві оперативного управління з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до положень ст.4 Закону, Національна академія аграрних наук України, здійснюючи повноваження з управління об'єктами майнового комплексу, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об'єктів, ефективно їх використовує та розпоряджається цими об'єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством, в тому числі надає дозвіл організаціям, що віднесені до її відання, на укладення договорів оренди майна, у тому числі нерухомого, що обліковується на балансах їх організацій.

Як встановлено в судовому засідання, ННЦ «ІМЕСГ» видав громадянину ОСОБА_2 ордер від 30.08.2002 року на право зайняття жилої площі - кімнату НОМЕР_2, загальною площею 12 кв.м., в гуртожитку АДРЕСА_2.

На підставі вселення в кімнату НОМЕР_2 гуртожитку АДРЕСА_2 Васильківським РВ ГУ МВС України і Київській області 22.10.2002 року було зареєстровано місце проживання громадянина ОСОБА_2, та членів його родини, зокрема, дружини ОСОБА_1 - позивача по справі, їх дітей - ОСОБА_3 - 1998 року народження, ОСОБА_4 - 2013 року народження, та ОСОБА_5 - 2015 року народження.

У відповідності до листа Національної академії аграрних наук України № 4-4/303 від 9.12.2011 року, Академія не заперечувала проти переведення виробничих приміщень лабораторно-випробувального корпусу колишнього головного корпусу Інституту технічного сервісу по АДРЕСА_3, яка не використовувалася за призначенням протягом 7 років, до житлового фонду.

Рішенням виконавчого комітету Глевахівської селищної ради VI скликання Васильківського району Київської області № 71 від 26 квітня 2012 року погоджено переведення нежитлової будівлі по АДРЕСА_3 в гуртожиток.

З огляду заяви та пояснення позивача від 9.01.2013 року та 30.01.2014 року, пропозиції ОСОБА_6 від 22.01.2013 року, було вирішено питання щодо зайняття позивачем та членами її родини кімнати площею 48,42 кв.м. по АДРЕСА_3.

При цьому, суд звертає увагу, що питання надання зазначеного житла у відповідності до чинного законодавства

Наказом ННЦ «ІМЕСГ» № 32-заг від 04.05.2015 року завідувача відділенням з науково-виробничих та господарських питань було зобов'язано прискорити роботи з переведення адміністративної будівлі у житловий фонд до 01.06.2015 року. Крім того, було затверджено пропозиції комісії з розселення, розглянуті та схвалені Вченою радою ННЦ «ІМЕСГ» (протокол № 4 від 19.03.2015 року), щодо закріплення за працівниками Інституту кімнат у вказаній будівлі, а також зобов'язано відповідальних осіб організувати роботи з реконструкції будівлі.

У відповідності до додатку до вищезазначеного наказу за позивачем п.15 на першому поверсі у будівлі по АДРЕСА_3 була закріплена кімната НОМЕР_1, площею 32,2 кв.м.

Як вбачається з показів свідка ОСОБА_7 - головного інженеру проектувальника відокремленого підрозділу Національного наукового центру «Інституту механізації та електрифікації сільського господарства» Національної академії аграрних наук України, та робочого проекту реконструкції існуючої нежитлової будівлі лабораторно-випробувального корпусу «ІМЕСГ» НААН України в гуртожиток від 2013 року, приміщення існуючої до реконструкції кімнати НОМЕР_1, фактично зайнятої позивачем та її родиною, реконструюється у два житлових приміщення загальною площею, відповідно, 31,04 кв.м. та 27,81 кв.м.

Суд також звертає увагу, що технічний паспорт на громадський будинок - гуртожиток АДРЕСА_3 було виготовлено комунальним підприємством Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» лише 28 липня 2015 року.

Таким чином, з огляду на зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки сформовані без врахування фактичних обставин справи про надання їм житла іншою загальною площею та їх не згоди з прийнятим рішенням, яке фактично не оспорюється, що є свідченням невірно обраного способу захисту своїх прав та інтересів.

У зв'язка з наведеним, правових підстав для визнання за позивачем та її родиною права законного наймача за фактичним місцем проживання, з урахуванням місця їх реєстрації та наявних в матеріалах справі документів, суд не вбачає.

Суд зазначає, що позивач фактично не згоден з наданням їй та членам її родини іншого житла меншої площі, яка відповідає вимогам чинного житлового законодавства.

Докази про вчинення відповідачем перешкод у користуванні займаним позивачем та її родиною кімнатою, які потребують усунення, стороною позивача судові не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що питання виселення позивача та членів її родини відповідачем не порушується.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 158, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.