Справа № 524/909/17
Провадження №2/524/1105/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 16 вересня 1995 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. 14.03.2017 шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу, а саме 16.04.2003 за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2003, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №6669.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем.

Оскільки добровільної згоди щодо поділу спільного майна сторони не досягли, позивач звернулась до суду з вказаним позов для захисту своїх прав.

Просила суд визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач та її представник у судове засідання не прибули, позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що з 16.09.1995 сторони перебували у зареєстрованому шлюбу. 14.03.2017 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КЕ №096699, видане Кременчуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №7.

За час шлюбу, ОСОБА_2 за спільні сімейні кошти придбав квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2003, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №6669.

Договір купівлі-продажу за спільною згодою подружжя було укладено на імя чоловіка.

Право власності на оспорювану квартиру зареєстровано 26.05.2003 за ОСОБА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно №83863484 від 30.03.2017.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при вирішення спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно набутого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з'ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Відповідно до ст. 65 СК України зазначено, що при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина та чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово.

Договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, незалежно від припинення шлюбу дружина та чоловік мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року, №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_3придбана сторонами за час шлюбу, це майно не може вважатися роздільним майном, оскільки набуте за спільні кошти подружжя, а отже є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 60, 65, 70, 71 СК України, ст. 183, 325, 368 ЦК України, ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя.

В порядку поділу майна подружжя Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір у сумі 703,30 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка