АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/455/17
Провадження № 22-ц/792/603/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі :

Головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Лапко Ю.В.,

з участю апелянта ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 лютого 2017 року в справі за позовом Кредитної спілки «Еталон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року Кредитна спілка «Еталон» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.10.2013 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №1307-І на суму 3 300 грн. на строк до 15.10.2014 року під 48% річних.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.09.2014 року з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки було стягнуто 7897 грн. 42 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором.

В звязку з невиконанням рішення суду позичальнику було нараховано відсотки у розмірі подвійної відсоткової ставки за період з 15.10.2014 року по 28.12.2016 року, в сумі 6986 грн. 88 коп. відповідно до п. 9.3. кредитного договору а також штраф в розмірі 10% від суми залишку кредиту на підставі п. 9.4. вказаного договору, що становитиме 1980 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 7 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Еталон» 6986 грн. 88 коп. боргу по процентах та 1076 грн. 56 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування вимог скарги апелянт вказала, що суд невмотивовано задоволив позов в частині стягнення підвищених відсотків, не врахувавши, що строк дії кредитного договору закінчився 15.10.2014 року, не надав оцінки попередньому рішенню суду, яким заборгованість з неї вже було стягнуто, тим самим притягнув її до подвійної відповідальності за вчинення одного і того ж порушення.

В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечила та повністю підтримала рішення суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, зміни рішення суду зі зменшенням розміру суми, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання в частині визначення розміру грошових коштів, які слід стягнути з боржника за кредитним договором.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п.п. 2.1., 3.1., 3.3. кредитного договору № 13074-І від 15.10.2013 року, укладеного між КС «Еталон» та ОСОБА_1, строк дії Договору становить 12 місяців, тобто з 15 жовтня 2013 року по 15 жовтня 2014 року. Строки та графіки погашення кредиту встановлюються в Додатку до даного Договору. Плата за користування кредитом встановлюється виходячи з процентної ставки 48% річних та нараховується на фактичний залишок заборгованості за кредитом, починаючи з наступного дні надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. У випадку існування заборгованості на момент закінчення дії Договору, нарахування відсотків на залишки суми кредиту здійснюється до моменту повного розрахунку Позичальника з Кредитодавцем.

Пунктами 9.3., 9.4. вказаного договору встановлено, що при простроченні по сплаті основної суми та/або відсотків за користування кредитом згідно графіку, що вказаний у додатку до даного Договору без поважних причин, про що Кредитор не був повідомлений у письмовому вигляді за 5 робочих днів до моменту розрахунку, Кредитор має право подвоїти відсоткову ставку, вказану в п. 3.1. Договору до закінчення терміну дії цього Договору. У випадку порушення Позичальником вимог п. 5 Договору Позичальник зобовязаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен такий випадок.

Як вбачається зі змісту витягу з протоколу №28/12/16 засідання кредитного комітету КС «Еталон» від 28.12.2016 року, за порушення умов кредитного договору (несвоєчасна сплата заборгованості по кредиту) ОСОБА_1 було подвоєно відсоткову ставку з 15.10.2014 року по 28.12.2016 року включно відповідно до п.п. 9.3., 9.4. кредитного договору № 13074-І від 15.10.2013 року.

Аналізуючи встановлені вище обставини справи колегія суддів приходить до висновку про неправомірність нарахування кредитною спілкою ОСОБА_1 відсотків за подвійною ставкою, встановленою п. 9.3. вищезазначеного кредитного договору.

Нарахувавши відповідачу додатковий платіж у вигляді подвійної відсоткової ставки, що за своєю правовою природою є санкцією за невиконання грошового зобовязання, яка передбачена умовами кредитного договору, кредитор тим самим штучно створив борг позичальнику за минулий період, з 15.10.2014 року, який, однак, виник лише 28.12.2016 року, що суперечить положенням цивільного законодавства.

Слід також зазначити, що нарахування подвійної відсоткової ставки за п. 9.3. кредитного договору можливе лише до закінчення терміну дії цього договору.

Строк дії кредитного договору № 13074-І від 15.10.2013 року визначений його п. 2.1. і складає 12 місяців з дня його укладення, тобто до 15 жовтня 2014 року. Обєктивних даних щодо узгодження між сторонами інших строків дії договору судом не встановлено.

Таким чином, оскільки нарахування штрафних санкцій у вигляді подвійної відсоткової ставки в розмірі 96% річних було проведено кредитною спілкою поза строком дії кредитного договору, що суперечить його змісту, тому на підставі п.п. 3.1., 3.3. вказаного кредитного договору № 13074-І від 15.10.2013 року, враховуючи наявність заборгованості по сплаті основного боргу (тіла) в сумі 3300 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягнення відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з 48% річних, що становитиме 3 493 грн. 44 коп.

Слід також зазначити, що в судом апеляційної інстанції було досліджено уточнений розрахунок заборгованості та довідку про стан погашення заборгованості по кредитному договору № 13074-І, надані КС «Еталон».

Провівши системний аналіз розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, даних щодо сплати апелянтом боргу відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2017 року, інформації, наданої відділом державної виконавчої служби щодо стану виконання вказаного рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що нарахування КС «Еталон» процентів виходячи з 48% річних є правомірним, оскільки за вказаним рішенням суду основна сума кредиту (тіло) в розмірі 3300 грн. ОСОБА_1 погашена не була, в звязку з чим на цю суму кредитором було проведено нарахування відсотків.

В іншій частині рішення суду сторонами в апеляційному порядку оскаржено не було.

Порядок розподілу між сторонами судових витрат встановлений ст. 88 ЦПК України.

За подання позову до суду першої інстанції позивачем сплачено 1378 грн. судового збору.

За подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції апелянт сплатила 1515,80 грн.

З урахуванням необхідності часткового задоволення позову в сумі 3493 грн.44 коп., розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню КС «Еталон» за рахунок ОСОБА_1 становитиме 536,87 грн. в суді першої інстанції: (3493,44х100:8966,88=38,96%х1378:100=536,87).

За рахунок КС «Еталон» ОСОБА_1 підлягає відшкодування 925,24 грн. судових витрат у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги : (1515,80-590,56=952,24).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 лютого 2017 року змінити, виклавши абзац другий рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «Еталон» 3493 грн. 44 коп. заборгованості по процентах та 536,87 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з КС «Еталон» на користь ОСОБА_1 925,24 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 19, 27