Справа № 901/2156/12
Провадження № 22-ц/779/532/2017
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В. І. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи - Богородчанський РВДВС ГТУЮ, старший державний виконавець Богородчанський РВДВС ГТУЮ ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4, за апеляційною скаргою Богородчанського РВДВС ГТУЮ на ухвалу Богородчанського районного суду від 16 лютого 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи - Богородчанський РВДВС ГТУЮ.

У скарзі ОСОБА_2 вказав, що 10.01.2013 року рішенням Богородчанського районного суду задоволено його позов у справі № 901/2156/12 та стягнуто на користь позивача з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку заборгованість за договором позики.

Виконавчі листи, видані на підставі рішення суду, направлялися до ВДВС неодноразово та поверталися стягувачеві.

22.02.2016 року ОСОБА_2 повторно направив виконавчі документи на виконання. Постановою державного виконавця Богородчанського РВДВС ГТУЮ від 03.03.2016 року відкрито виконавче провадження № 50353382 та надано боржнику ОСОБА_4 можливість добровільно здійснити оплату боргу в семиденний строк, тобто до 10.03.2016 року.

11.05.2016 року державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

З огляду на те, що боржник не виконала добровільно рішення суду у встановлений строк, ОСОБА_2 вважає, що постанова про арешт майна боржника винесена державним виконавцем із порушенням строку, встановленого Законом. З наведених підстав, скаржник просив суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Богородчанського РВДВС ГТУЮ ОСОБА_3

Крім того, ОСОБА_2 вказав, що про наведені обставини справи він дізнався 05.12.2016 року, у зв'язку з чим просив суд поновити строк оскарження бездіяльності державного виконавця.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 16 лютого 2017 року поновлено ОСОБА_2 строк на оскарження бездіяльності старшого державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції.

Задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Богородчанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, старший державний виконавець Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_3, яка виявилась в несвоєчасному винесенні постанови про арешт майна боржниці ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП № 50353382.

Богородчанський РВДВС ГТУЮ на ухвалу суду подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду про наявність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку оскарження постанови державного виконавця від 11.05.2016 року. У своїй скарзі ОСОБА_2 вказав, що про дату винесення оскаржуваної постанови він дізнався 05.12.2016 року. Однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки про існування вказаної постанови ОСОБА_2 дізнався у відкритому судовому засіданні 22.08.2016 року по справі № 901/2156/12, про що свідчить звукозапис судового засідання.

Крім того, про факт накладення арешту на майно боржника зазначено і в мотивувальній частині ухвали Богородчанського районного суду від 22.08.2016 року.

Отже, про оскаржувану постанову від 11.05.2016 року ОСОБА_2 дізнався 22.08.2016 року, а скаргу подав лише у грудні 2016 року, тому слід вважати, що скаржник пропустив строк оскарження.

Крім того, при першому надходженні виконавчого листа №901/2156/12 від 05.03.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника ОСОБА_4 Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа не припиняє чинність арешту. Однак даний факт не було взято судом до уваги та не надано йому правової оцінки.

Також апелянт вказав, що на час судового розгляду скарги ОСОБА_2 про визнання бездіяльності державного виконавця, борг по даному виконавчому провадженні вже стягнуто. Проте стягувач ОСОБА_2 не надав реквізити для перерахування коштів, хоча вимогу державного виконавця про надання реквізитів стягувач отримав 13.02.2017 року.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2

Посилаючись на вказані обставини, апелянт просив скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 лютого 2017 року та постановти нову ухвалу, якою забезпечити позов ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7».

У судовому засіданні апеляційного суду представники апелянтів вимоги скарги підтримали, просили її задоволити.

Представник скаржника скаргу не визнав, просив відмовити її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Звертаючись зі скаргою до суду, стягувач ОСОБА_2 вказав на бездіяльність державного виконавця Дидич І.П., яка полягає у порушенні нею строку винесення постанови про накладення арешту на майно боржника, - не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення суду.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Дидич І.П. в порушення вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» несвоєчасно винесла постанову від 11.05.2016 року про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що ухвала поставлена при неповному зясуванні суттєвих обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Богородчанського районного суду від 10.01.2013 року стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 71 910 грн. та три відсотки річних в сумі 4137,33 грн., а також 763,90 грн. сплаченого судового збору (справа №901/2156/12), (а.с.3).

11.12.2013 року постановою державного виконавця Богородчанського РУЮ відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №901/2156/12 від 04.02.2013 року щодо боржника ОСОБА_4 та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборону на його відчуження у межах суми стягнення 76 800,23 грн, (а.с.18).

13.12.2013 року Відділом ДВС Богородчанського районного управління юстиції до Надвірнянського ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Яремче, Надвірнянського та Богородчанського районів при УМВС України в Івано-Франківській області та Державній реєстраційній службі листом №04-21/4245 направлено для виконання 2 постанови про відкриття провадження з накладеннямарешту на майно від 11.12.2013 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для виконання в частині накладення арешту на майно, (а.с.19).

У своїй скарзі на бездіяльність державного виконавця Астахов А.В. зазначив, що 26.11.2015 року виконавчий лист стосовно ОСОБА_4 повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Дану обставину представник Богородчанського РВДВС ГТУЮ не заперечив та не спростував.

22.02.2016 року стягувач ОСОБА_2 повторно направив виконавчий лист щодо ОСОБА_4 до ВДВС Богородчанського РУЮ.

Постановою державного виконавця ВДВС Богородчанського районного управління юстиції від 03.03.2016 року відкрито виконавче провадження № 50353382 за виконавчим листом № 901/2156/12 від 04.02.2013 року щодо боржника ОСОБА_4 Постановою також надано боржнику строк на самостійне здійснення оплати боргу, а саме в семиденний термін до 10.03.2016 року (а.с.4).

Постановою від 11.05.2016 року державним виконавцем накладено арешт все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_4 та оголошено заборону на його відчуження (а.с.9).

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Тобто за змістом наведеної норми, законодавець передбачає право оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця у випадку порушеного права чи свобод під час виконання судового рішення.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 23.12.2015 року, чинній на час винесення державним ваконавцем постанов від 03.03.2016 року та від 11.05.2016 року) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Як зазначалось вище, при первинному відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №901/2156/12 від 04.02.2013 року щодо боржника ОСОБА_4 постановою державного виконавця від 11.12.2013 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 та заборону на його відчуження у межах суми стягнення 76 800,23 грн, (а.с.18). Дані про зняття арешту в порядку визначеному ЗУ « Про виконавче провадження» в матеріалах справи відсутні.

Як пояснила апеляційному суду державний виконавець, з метою уточнення предмету обтяження, для забезпечення реального виконання рішення суду, постановою від 11.05.2016 року було накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника в силу зміни порядку внесення даних до інформаційної системи.

Як вбачається з представлених Богородчанським РВДВС ГТУЮ письмових доказів, державним виконавцем проведено комплекс заходів, спрямованих на реальне виконання рішення суду щодо стягнення з боржника ОСОБА_4 боргу. Зокрема направлено вищевказані постанови про накладення арешту до відповідних служб для їх виконання, а також запити з метою встановлення наявності у боржника рухомого та нерухомого майна.

Крім того, як вбачається з листа Богородчанського РВДВС ГТУЮ від 07.02.2017 року, адресованого ОСОБА_2, останньому запропоновано у строк до 16.02.2017 року надати до ВДВС реквізити рахунку для перерахування коштів боргу ОСОБА_4 по виконавчому листу №901/2156/12, (а.с.82). Отже, на момент розгляду скарги борг стягнуто фактично.

Разом з тим, звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, заявник ОСОБА_2 всупереч вимогам ст.59-60 ЦПК України не довів, що внаслідок несвоєчасного винесення постанови про накладення арешту було порушено його права як стягувача. Зокрема ту обставину, що в спірний період існувала реальна та обєктивна можливість стягнути з ОСОБА_7 борг, однак внаслідок зволікання державного виконавця така можливість втрачена.

Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для визнання дій чи бездіяльності державного виконавця Дидич І.П., щодо заходів в межах виконавчого провадження № 503533382, неправомірними і такими, що порушили права чи свободи стягувача ОСОБА_2

Ухвала суду першої інстанції, не може залишатися в силі та підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Богородчанського РВДВС ГТУЮ задоволити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 16 лютого 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Богородчанського РВДВС ГТУЮ, ОСОБА_3,що виявилась у несвоєчасному винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 50353382 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

ОСОБА_8