АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/1824/17 Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/790/5669/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: про стягнення заборгованості
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Кругової С.С.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Асєєвої В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі представника Сокуренко Євгена Сергійовича на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк (ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02 вересня 2008 року у розмірі 7899,72 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 02 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 8030,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, посилаючись на ч.3 ст.1268 ЦК України, зазначав, що уданому випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вказані обставини підтверджуються копіями паспортів позичальника та відповідачів, де зазначено адресу їх реєстрації: АДРЕСА_1. Відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника, та не відмовилися від спадщини у передбачені законом строки. При цьому, згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

26.01.2016р. позивачем направлена претензія кредитора до Шостої Харківської державної нотаріальної контори.

05.04.2016р. отримано відповідь Щостої Харківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_6 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

Станом на дату смерті ОСОБА_6 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 02.09.2008р. становить - 7899,72 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7657,97 грн., заборгованість за відсотками - 241,75 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 червня 2017 року відмовленоу задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 02 вересня 2008 року між ЗАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 8030 гривень зі платою 30% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування позивача Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». 17.07.2009р. проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час смерті ОСОБА_6 її заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.09.2008р. становила - 7899,72 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7657,97 грн., заборгованість за відсотками - 241,75 грн.

Разом із ОСОБА_6 були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується копіями паспортів, де зазначено адресу реєстрації: АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є спадкоємцями померлої ОСОБА_6 та у встановленому порядку прийняли спадщину, що за життя ОСОБА_6 взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, чи то право на таке майно, та що таке майно (майнові права) відповідачі отримали у спадщину, і у них виник обов'язок відповідати перед кредитором в межах вартості успадкованого майна.

При цьому надання позивачем копій паспортів позичальника та відповідачів, де зазначена адреса реєстрації: АДРЕСА_1, не є беззаперечним доказом проживання відповідачів разом зі спадкодавцем та визначення кола спадкоємців, при цьому інших належних доказів позивачем не надано.

Такий висновок суду є законним та обґрунтованим.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 60 ЦПК).

Статтею 11 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.10 ЦПК України. Частина 3 ст.27 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування, а відтак і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Без наявності доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцем позичальника ОСОБА_6, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, суд першої інстанції був позбавлений можливості правильно вирішити спір, оскільки в такому випадку рішення не відповідало б положенням ст. 213 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Не надано таких доказів позивачем і суду апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом положень ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, є безпідставним.

Матеріали справи свідчать про те, що судом першої інстанції було вчинено процесуальні дії щодо встановлення можливих спадкоємців ОСОБА_6, але з отриманої судом інформації спадкоємців померлої не встановлено.

26.01.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу Шостої Харківської державної нотаріальної контори, в порядку ст.1281 ЦК України, направлена претензія кредитора (вих.№SAMDN2280 від 15.01.2016р.).

05.04.2016р. позивачем було отримано відповідь Шостої Харківської державної нотаріальної контори №957/02-14 від 31.03.2016р., в якій зазначено, що із заявами про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини ніхто із спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися та спадкова справа №177/2016 заведена на підставі отриманої претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». У разі видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлої ОСОБА_6 ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитору спадкодавця, буде негайно про це повідомлено.

Жодних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємицями померло відповідно до положень ЦК України і повинні відповідати за позовом, позивач суду не надав.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про майно одержане відповідачами у спадщину після смерті ОСОБА_6, в межах вартості якого вони могли б нести відповідальність перед банком.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини, визначені статтею 1219 ЦК України, зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Тобто, законодавець ставить в залежність обов'язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано належних доказів отримання відповідачами після смерті ОСОБА_6 у спадок будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість спадкового майна одержаного кожним спадкоємцем не визначено.

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Сокуренко Є.С., в тому числі й висловлені в некоректній формі, по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення представником апелянта Сокуренко Є.С. норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Отже, судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, які б могли стати підставою для зміни чи скасування судового рішення, також рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, а тому апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313- 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: