Справа № 675/753/17
Провадження № 2/675/437/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2017 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., сторін та інших осіб, які беруть участь в справі:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (по тексту ОСОБА_3С.) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом про стягнення з ОСОБА_4 (по тексту ОСОБА_4В.) аліментів на своє утримання в розмірі 1000 гривень 00 копійок.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_4 являється для неї дочкою, крім якої має ще трьох дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, батьки та чоловік померли.

Зазначає, що на момент звернення до суду має повних 83 роки, та являється непрацездатною особою.

Звертає увагу, що крім похилого віку має поганий стан здоров'я у зв'язку з чим потрібний постійних сторонній догляд, постійне лікування та чітко визначена дієта.

Вказує на ту обставину, що отримувана пенсія хоча і відповідає прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, однак є нижчою від загального прожиткового мінімуму доходів громадян визначеного на поточний рік ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Позивач зазначає, що в силу вказаних обставин, отримуваних щомісячних коштів не достатньо для забезпечення її життєдіяльності з врахуванням необхідної дієти та постійного лікування від наявних захворювань, а відтак потребує матеріальної допомоги.

З покликанням на приписи ч. 1 ст. 202 СК України акцентує, що ніколи не ухилялася від виконання батьківських обовязків відносно своєї дочки ОСОБА_4, не позбавлялася батьківських прав.

ОСОБА_3 просить врахувати, що відповідач її рідна дочка, попри наявні достатні статки не вживає жодних заходів для допомоги, в тому числі і матеріальної.

На думку позивача слід врахувати і те, що потреба в сторонньому догляді, як то приготування мені їжі, прання одягу, придбання необхідних речей та медикаментів тощо, чого за станом свого здоров'я не в змозі виконувати сама, забезпечується дочкою ОСОБА_5 з якою разом проживає у житлі, яке вона винаймає. В той же час, можливості ОСОБА_5 є обмеженими, оскільки вона крім роботи, догляду за нею займається вихованням двох своїх малолітніх дітей.

Зазначає, що інші сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не в змозі надавати матеріальної допомоги по причині відсутності відповідних доходів. При цьому, син ОСОБА_9 через різке погіршення стану здоров'я отримав інвалідність.

За наведених обставин змушена звертатися з даною позовною заявою до суду, оскільки її фізичний та майновий стан не дозволяє самостійно забезпечити навіть найелементарнішими засобами існування.

У судових засіданнях представник позивача вказав на доведеність обставин на які покликається у своїй позовній заяві ОСОБА_3 На думку представника позивача у ході розгляду було доведено непрацездатність його довірительки та її потребу у матеріальній допомозі з боки її дочки ОСОБА_4 На думку представника позивача документально підтверджені доходи позивача не дають підстав вважати, що вона може повноцінно самостійно забезпечити себе елементарними засобами існування. Крім того звертав увагу, що у відповідача відсутні будь-які аліментні зобовязання перед іншими особами та остання тривалий період часу проживає за межами України, при цьому не є громадянкою іншої держави, що цілком обєктивно свідчить про мету такого проживання отримання доходу, навіть попри те, що вказана обставина документально не підтверджена.

Просив суд ухвалити рішення, яке б відповідало принципам справедливості з врахуванням встановлених у ході розгляду справи обставин.

Представник відповідача у судовому засіданні вказував, що не заперечується той факт, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Разом з тим, представник відповідача вказував, що даючи оцінку встановленим в ході судового розгляду обставинам справи, слід брати до уваги приписи ч. 2 ст. 205 СК України, згідно яких необхідно враховувати можливість позивача одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, показання свідка ОСОБА_10, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Ухвалюючи судове рішення суд врахував наступне.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, є матірю ОСОБА_11, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим Джурківською сільською радою Коломийського району, виданого 12.01.1989 року ІІІ-НМ №426916.

У ході розгляду встановлено, що крім дочки ОСОБА_4, позивач є матірю ще трьох дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, батьки та чоловік останньої померли. Вказана обставина не оспорюється сторонами та не підлягає додатковому доказуванню.

Беззаперечно паспортом громадянина України СЕ 026344 встановлено, що ОСОБА_3 на момент розгляду справи виповнилося повні 83 роки.

Тим самим у розумінні ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» позивач у справі є особою похилого віку.

При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_3 в розумінні абзацу сімнадцятого статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною особою.

Згідно даних виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №307 та рішенням лікарсько - консультативної комісії Ізяславської ЦРЛ від 31.03.2017 року, відображеного в довідці №164 від 31.03.2017 року ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду та постійного лікування.

Вказані обставини стверджені також і довідкою лікарсько - консультативної комісії Ізяславської ЦРЛ від 26.06.2017 року, згідно якої позивач потребує постійного догляду і довготривалого лікування. Згідно епікризів Хмельницької обласної лікарні вбачається незадовільний стан здоровя ОСОБА_3, який в тому числі обумовлений віковими особливостями позивача та рекомендації щодо призначень лікарських препаратів.

Згідно довідки Коломийського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області від 31.03.2017 року №1577 позивач отримує пенсію за віком при повному стажі з січня 2016 року по квітень 2016 року в розмірі 1297, 00 грн., з травня 2016 року по листопад 2016 року у розмірі 1353, 00 грн., з грудня 2016 року по березень 2017 року в розмірі 1480, 82 грн.

З врахуванням ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» отримувана пенсія позивачем відповідає прожитковому мінімуму на осіб, які втратили працездатність, однак є нижчою від загального прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць (у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень).

Згідно відомостей наданих Славутською ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_3 отримала за 2016 рік сумарний дохід 2689, 83 грн., з яких утримано податків в розмірі 484, 17 грн. Джерелом вказаного доходу є надання ПСП «Оскар» та філії ПАТ «Зернопродукт» майна в лізинг. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо субєкта позивачем передано в оренду належні на праві приватної власності 3 (три) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ПСП «Оскар» та ПАТ «Зернопродукт», що стверджено, в тому числі довідкою ПСП «Оскар» №773 від 14.09.2017 року. Відомості про будь-яке інше майно позивача згідно вказаних реєстрів відсутні.

При цьому, згідно відомостей наданих Славутською ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація про доходи відповідача з 01.01.2012 року по 31.12.2015 року відсутня, у період 01.01.2000 року по 31.12.2011 року у ОСОБА_4 наявний дохід від продажу - 43 848, 80 грн.

Відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно ДРФОПП також відсутні.

Згідно довідки до акта огляду у МСЕК №605633 від 17.10.2016 року ОСОБА_7 встановлено третю групу інвалідності до 01.11.2017 року з протипоказаннями щодо важкої фізичної праці, документальні відомості про продовження строку встановленої інвалідності станом на 22.12.2017 року відсутні.

Згідно довідки Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 05.04.2017 року №225 по вул. Молодіжна в буд. 2 в с. Сахнівці Ізяславського району Хмельницької області зареєстровані ОСОБА_5 (зареєстрована з 2008 року, фактично проживала з 2005 року) та її сини ОСОБА_12, ОСОБА_13, з 30.04.2014 року по даній адресі не проживають, фактично проживають у найманій квартирі по вул. Партизанській, буд. 20 в с. Сахнівці Ізяславського району Хмельницької області разом з співмешканцем ОСОБА_14 та ОСОБА_3.

Як вбачається з довідки Джурківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області №856 від 07.09.2017 року ОСОБА_3, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, являється власником даного житлового будинку. Разом з нею проживає та користується майном та земельними ділянками її син ОСОБА_6.

Разом з тим, у відповідності до інформації Коломийського МБТІ від 16.11.2017 року №297 відомості про наявність зареєстрованого права власності за ОСОБА_3 відсутні.

Показання свідка ОСОБА_10 щодо проживання позивача в будинку на території Коломийського району Івано-Франківської області спростовуються довідкою Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 27.11.2017 року №618, згідно якої ОСОБА_3 на території Сахновецької сільської ради не зареєстрована, однак фактично проживала з сімєю своєї дочки ОСОБА_5: з 2002 року за адресою с. Сахнівці вул. Леніна буд. 9 Ізяславського району Хмельницької області, з 2005 року проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2014 року проживала на найманій квартирі по вул. Партизанській, буд. 20 в с. Сахнівці Ізяславського району Хмельницької області по 01.09.2017 року.

При цьому, як вбачається з довідки Красилівської міської ради Хмельницької області від 28.11.2017 року №745/02-19/17 ОСОБА_3 в с. Волиця по вул. Молодіжна, буд. 206 Красилівського району Хмельницької області не зареєстрована, однак фактично проживає з сімєю своєї дочки ОСОБА_5 з 02.09.2017 року.

Суд враховує, що згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Відповідно до ч. 1 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Як встановлено у судовому засідання, позивач є непрацездатною, особою похилого віку, має захворювання та потребує постійного лікування та постійного стороннього догляду.

ОСОБА_3 отримує незначну пенсію, розмір якої не перевищує загального прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць. При цьому, інші доходи позивач отримує виключно у формі орендної плати за передані в оренду належні їй на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельні паї), розмір якої у розрахунку на місяць із отримуваною пенсією сумарно співмірні прожитковому мінімуму на осіб, які втратили працездатність, однак в силу вікових особливостей позивача та стану здоровя не можуть достатньо забезпечення її життєві потреби.

Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно наявних в матеріалах справи довідки Білогірського обєднаного УПФ України в Хмельницькій області від 31.08.2017 року №2352 ОСОБА_4 пенсію не отримує і на обліку не перебуває, згідно довідки управління соціального захисту населення Ізяславської РДА від 01.09.2017 року №1303 ОСОБА_4 на обліку не перебуває, допомоги не отримує.

Враховано також і те, що відповідач обовязки по утриманню непрацездатної матері не виконує у добровільному та договірному порядку, є працездатною особою, жодних інших осіб, які б перебували на її утриманні не встановлено, стягнення по виконавчим документам з неї не проводяться.

У контексті статті 205 СК України, суд враховує, що позивач фактично проживає разом з сімєю своєї дочки ОСОБА_5, яка фактично здійснює догляд за останньою, маючи, при цьому на утриманні двох малолітніх дітей, інші діти позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно відомостей ДРФОПП не мають жодних задекларованих доходів, при цьому в останнього до 01.11.2017 року наявна була третя група інвалідності.

Аналізуючи надані суду докази, враховуючи життєві стандарти, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою розмір загального прожитковому мінімуму та прожитковому мінімуму на осіб, які втратили працездатність, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 900 (девятсот) гривень 00 копійок, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до припинення в установленому порядку їх виплати або зміни їх розміру.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн., оскільки позивач від його сплати звільнена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 10, 76-82, 86, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 172, 202, 205 СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2) аліменти на утримання матері в розмірі 900 (девятсот) гривень 00 копійок, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до припинення в установленому порядку їх виплати або зміни їх розміру.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в дохід держави у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 27.12.2017 року.

Суддя: О.В. Король