Справа № 428/1686/17
07 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 54/2, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Сєвєродонецьким СВО «Азот» від 14.09.1994 року на підставі розпорядження (наказу) № 1306 від 08.06.1994 року. В спірній квартири зареєстровані відповідачі, онука, невістка та син позивача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які з червня 2013 року не проживають в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 2 будинку № 54 по вулиці Гагаріна в місті Сєвєродонецьку Луганської області та зняти з реєстраційного обліку.
В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Сєвєродонецьким СВО «Азот» від 14.09.1994 року на підставі розпорядження (наказу) № 1306 від 08.06.1994 року.
Згідно із копією довідки № 1774, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради від 14.02.2017 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 54/2, зареєстрований позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, онука позивача (відповідач по справі) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка позивача (відповідач по справі) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, син позивача (відповідач по справі) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Згідно із копією Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 07.04.2016 року, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не проживають за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з червня 2013 року.
Таким чином, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживають з червня 2013 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 2 будинку № 54 по вулиці Гагаріна в місті Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, відповідачі підлягають зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у звязку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно примусового зняття відповідачів з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування квартирою № 2 будинку № 54 по вулиці Гагаріна в місті Сєвєродонецьку Луганської області.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, такою, що втратила право користування квартирою № 2 будинку № 54 по вулиці Гагаріна в місті Сєвєродонецьку Луганської області.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, таким, що втратив право користування квартирою № 2 будинку № 54 по вулиці Гагаріна в місті Сєвєродонецьку Луганської області.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д. Б. Баронін