Справа № 297/2290/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Адамчо К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою до виконавчого комітету Берегівської міської ради, про скасування рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради від 28.04.2017 року № 114 та зобовязати виконавчий комітет Берегівської міської ради укласти договір найму житлової квартири за адресою м. Берегове, пров. Мукачівський, 4 «б»/4, з правом її подальшої приватизації.

Позовна заява мотивована тим, що 12.10.2015 року помер ОСОБА_2, з яким позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах. З жовтня 2000 року позивачка з померлим ОСОБА_2 проживали у цивільному шлюбі та вели спільне господарство у квартирі № 4, пров. Мукачівський, 4Б, в м. Берегове, Закарпатської області, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї та фактичного місця проживання від 20.03.2017 року, довідкою ЦНАП виконавчого комітету Берегівської міської ради від 27.03.2017 року за № 1468. Померлий ОСОБА_2 проживав у вищезазначеній квартирі як наймач, згідно ЖК УРСР, ЦК України та іншого законодавства, що регулює житлові правовідносини. Факт правомірності та законності користування померлим чоловіком позивачки як наймачем підтверджується відповідним штампом про реєстрацію місця проживання в його паспорті громадянина України серії ВО 439732, виданого 17.09.1992 року.

Крім цього, позивачка зазначила, що померлий ОСОБА_2 за час користування даним житлом належно виконував зобовязання щодо його утримання, а також сплачував усі комунальні та інші обовязкові платежі. Жодних претензій з боку Берегівської міської ради як власника квартири, а також інших уповноважених органів стосовно порушень користування житлом та виконання інших зобовязань з їхнього боку не було. Тому з метою реалізації своїх прав як громадянської дружини ОСОБА_2, позивачка звернулась 31.03.2017 року до Берегівської міської ради із заявою про укладення з нею договору найму квартири. Однак, виконавчий комітет Берегівської міської ради рішенням від 28.04.2017 року № 114 відмовив позивачці в укладенні договору найму на житло за адресою АДРЕСА_1. При цьому вказана відмова нічим не мотивована та є незаконною та необґрунтованою. У звязку з наведеним, позивачка звернулась до суду із позовною заявою про скасування рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради від 28.04.2017 року № 114 та просив зобовязати виконавчий комітет Берегівської міської ради укласти договір найму житлової квартири за адресою м. Берегове, пров. Мукачівський, 4 «б»/4 з правом її подальшої приватизації.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, нею була подана заява, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 22).

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради в судове засідання також не зявився, подав заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 23).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

31 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до міського голови м. Берегове із заявою, в якій просила укласти з нею договір найму квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно довідки ЦНАП виконавчого комітету Берегівської міської ради від 27.03.2017 року за № 1468 та акту обстеження матеріально-побутових умов сімї та фактичного місця проживання від 20.03.2017 року встановлено, що позивачка ОСОБА_1 разом зі своїм померлим 11.10.2015 року цивільним чоловіком ОСОБА_2, до дня його смерті, проживали разом за адресою АДРЕСА_1, та вели спільне господарство (а.с. 14, 15).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 202980 виданого 12.10.2015 року ОСОБА_2 помер 11.10.2015 року (а.с. 13).

Рішенням від 28.04.2017 року № 114 виконавчого комітету Берегівської міської ради «Про відмову в укладенні договору найму на житло по пров. Мукачівський, буд. 4 «б», кв. 4 у м. Берегове з ОСОБА_1» відмовлено позивачці в задоволенні її заяви (а.с. 18).

Стаття 16 ч.1, ч. 2 п. 10 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Виходячи зі змісту ст. 14, 15 ЖК УРСР, виконавчий комітет Берегівської міської ради здійснює управління та контроль за використанням житлового фонду.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер (ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР).

Права й обовязки сторін за договором найму жилого приміщення регулюються нормами житлового, а не цивільного законодавства. Зокрема, за ст. 61 ЖК УРСР і Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572).

Відповідно до норми ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі, або особа якій належить майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Стаття 64 ЖК УРСР містить положення про те, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, суд повинен зясувати, зокрема: чи було це призначення постійним місцем їх проживання, тривалістю часу їх проживання.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 проживала разом із померлим 11.10.2015 року ОСОБА_2, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах, до дня його смерті проживали разом за адресою АДРЕСА_1, вела з ним спільне господарство (а.с. 14, 15).

Рішенням від 28.04.2017 року № 114 виконавчого комітету Берегівської міської ради «Про відмову в укладенні договору найму на житло по пров. Мукачівський, буд. 4 «б», кв. 4 у м. Берегове з ОСОБА_1» відмовлено позивачці в задоволенні її заяви без зазначення підстав даної відмови (а.с. 18).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення № 114 від 28.04.2017 року виконавчого комітету Берегівської міської ради «Про відмову в укладенні договору найму на житло по пров. Мукачівський, буд. 4 «б», кв. 4 у м. Берегове з ОСОБА_1» було прийнято з порушенням норм Житлового Кодексу УРСР є такими, що порушує права позивачки ОСОБА_1, у звязку з чим вказане рішення слід скасувати та зобовязати виконавчий комітет Берегівської міської ради укласти договір найму житлової квартири за адресою м. Берегове, пров. Мукачівський, 4 «б»/4.

Зобовязання укласти такий договір з правом подальшої приватизації до задоволення не підлягає, оскільки права осіб на приватизацію житла регулюються Житловим кодексом УРСР та спеціальним законом та окремому вирішенні судовим рішенням судовому захисту підлягають тільки порушені, невизнання або оспорювання права (ст. 15 ЦК України). В даному випадку позивачкою не доведено, що її право на приватизацію житла порушене.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, ст. ст. 9, 14, 15, 61, 63-64, 109 ЖК УРСР, п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,

рішив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради № 114 від 28.04.2017 року «Про відмову в укладенні договору найму на житло по пров. Мукачівський, буд. 4 «б», кв. 4 у м. Берегове з ОСОБА_1» та зобовязати виконавчий комітет Берегівської міської ради укласти договір найму житлової квартири за адресою м. Берегове, пров. Мукачівський, 4 «б»/4.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Берегівської міської ради в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_3.