Справа № 341/1992/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1962/2017
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Максюти І.О.,

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 341/1992/16-ц за поданням Галицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду від 09 листопада 2017 року, постановлену головуючим суддею Юсип І.М. в м. Галич, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Галицького районного суду від 09 листопада 2017 року подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобовязань покладених на нього виконавчим листом № 341/1992/16-ц виданим 23 травня 2017 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти в розмірі 5 658,00 грн. на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторона не погодилася із законністю винесеної ухвали та подала апеляційну скаргу. В апеляційні скарзі представник ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що із наданих державним виконавцем документів не встановлено правових підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а саме: не встановлено факту ухилення боржника від виконання зобовязань. Надані державним виконавцем документи свідчать про факт наявності зобовязання, однак не про факт ухилення останнього від виконання рішення суду. У матеріалах справи відсутні будь-які докази про дії державного виконавця, що були спрямовані на розшук та арешт майна і грошових коштів боржника за рахунок яких можна було б погасити наявну заборгованість.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

У звязку з наведеним, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання.

В судовому засіданні апеляційного суд представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених мотивів.

Представник Галицького районного відділу ДВС ОСОБА_5 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання виходив з того, що внаслідок виникнення заборгованості щодо несплачених аліментних платежів та їх непогашення після відкриття виконавчого провадження, має місце ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, що є підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Галицькому районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 341/1992/16-ц від 23 травня 2017 року, виданого Галицьким районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 5 658 грн. на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час його навчання у Варшавському вищому навчальному закладі ім. Марії Склодовської-Кюрі, але до досягнення ним 23-х річного віку.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 54025104 винесена державним виконавцем 25 травня 2017 року.

З матеріалів справи також вбачається, що в ході примусового виконання рішення, державний виконавець для встановлення джерел доходів та майна ОСОБА_1, направляв запити у відділ Держгеокадастру у Галицькому районі, територіальний сервісний центр 2642, Державну фіскальну службу України, Пенсійний фонд України.

Згідно отриманої інформації, майна та джерел доходів виявлено не було.

Нерухомого майна за боржником ОСОБА_1 згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна не зареєстровано.

23 жовтня 2017 року стягувач ОСОБА_3 звернулася до Галицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області із заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

З довідки-розрахунку №646 від 02 листопада 2017 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 01 листопада 2017 року становить 65 067 грн.

01 листопада 2017 року державний виконавець виніс постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1

02 листопада 2017 року державний виконавець звернувся до суді з поданням про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України мотивуючи тим, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням Галицького районного суду.

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Нормою ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження прав громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно розяснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у звязку з ухиленням особи від виконання зобовязання, зокрема виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи копії документів, не вказують на ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього обовязків судовим рішенням.

Зокрема, наявність постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів державного виконавця без доказів їх отримання боржником, не можуть підтверджувати хоча б обізнаність останнього про відкрите провадження.

Крім того, як пояснив представник відповідача, як на час відкриття провадження, так і на час звернення з поданням, ОСОБА_1 перебував за межами України. При цьому, тільки у вересні 2017 року дізнавшись від матері про повідомлення ДВС, через представника повідомив державного виконавця про причини неявки на виклик від 05 вересня 2017 року та неможливість надати документи, які витребовував останній, проте на нього державний виконавець не відреагував.

А винісши 01 листопада 2017 року постанову про накладення арешту на майно боржника, державний виконавець вже 02 листопада 2017 року звернувся з поданням про обмеження у праві виїзду.

Таким чином, не вичерпавши надані повноваження, державний виконавець передчасно звернувся з поданням. Заявником не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обовязків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобовязань та переховування від виконавчих органів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а у задоволенні подання Галицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду від 09 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні подання Галицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22.12.2017року.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_6