Справа № 462/32/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1960/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Галицького районного суду м. Львова про визнання протиправною бездіяльності Галицького районного суду м. Львова щодо несвоєчасної та не видачі нового, належно оформленого виконавчого листа з продовженим строком його дії; зобовязання Галицького районного суду м. Львова видати новий, належно оформлений виконавчий лист, який би повністю відповідав вимогам ст. 18 Закону України Закону України "Про виконавче провадження" та вимогам ст. 258 КАС України з продовженим строком його дії.

Оскаржуваною ухвалою у відкритті провадження відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт зазначає, що відмовляючи у відкриті провадження у справі, оскільки подана позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, суд не зазначив конкретну норму закону, який би передбачав та встановлював не підсудність спірних правовідносин цивільному судочинству. Просить врахувати, що внаслідок неправомірних дій зі сторони відповідача щодо видачі виконавчого листа оформленого у відповідності до вимог ст. 18 Закону України Закону України "Про виконавче провадження" та вимогам ст. 258 КАС України, залишається неможливим виконати рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2014 року, яким скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 24 березня 2014 року та прийнято постанову, якою позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов»язано нарахувати та виплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Крім цього, зазначає, що видачу Галицьким районним судом м. Львова неналежно оформленого виконавчого листа, який не відповідає вимогам чинного законодавства, він не може оскаржити до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, оскільки неправомірні дії суду не підлягають оскарженню, а відтак захистити своє право він може шляхом пред»явлення позову відповідно до ст. 108 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суддя виходила з того, що заява не підлягає розглядові в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судді з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 05.01.2017 р. звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Галицького районного суду м. Львова щодо несвоєчасної та невидачі нового, належно оформленого виконавчого листа з продовженим строком його дії та зобов'язати Галицький районний суд м. Львова видати новий, належно оформлений виконавчий лист, який би повністю відповідав вимогам ст. 258 КАС України та ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" з продовженим його строком дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що неодноразово звертався до Галицького районного суду щодо видачі виконавчого листа, який би відповідав вимогам ст. 258 КАС України та ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", на виконання постанови в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов»язання до вчинення дій.

Тобто, ОСОБА_2 звертався до Галицького районного суду м.Львова з приводу видачі виконавчого листа по справі, яка розглядалася в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження суддя виходила з наступного.

Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, врегульовано розділом V КАС України

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів судам розяснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Крім того, у п.22 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року № 8 вказано, що відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів", у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені розяснення є відтворенням положень статей 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

У звязку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій (бездіяльності) судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, те, що підставою для звернення позивача з позовом до Галицького районного суду м. Львова є невидача ним вчасно належним чином оформленого виконавчого листа на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/5243/14, який би відповідав вимогам ст. 258 КАС України та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», що дії (бездіяльність), які оскаржуються позивачем, пов»язані з виконанням судового рішення, що є невід»ємною частиною судового процесу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який з врахуванням вищенаведеного, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львова про визнання протиправною бездіяльності щодо несвоєчасної та не видачі нового, належно оформленого виконавчого листа з продовженим строком його дії та зобов'язання видати новий, належно оформлений виконавчий лист, який би повністю відповідав вимогам ст. 258 КАС України та ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" з продовженим його строком дії, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому вірно відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_4