БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/802/17
"29" листопада 2017 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі -
головуючого судді Тіслюка І.І.
секретар Циліцька Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить винести рішення про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди 20.03.2017 року о 15-30 год. в м. Борзна по вул. Незалежності.
Позов обґрунтовується тим, що відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився, що маневр буде безпечним і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, скоїв наїзд на автомобіль марки «Опель Астра», д.н.з.НОМЕР_2, під його (ОСОБА_1С.) керуванням. Внаслідок події транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Судом визнано факт порушення відповідачем п.10.9 Правил дорожнього руху України і констатовано вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Водночас, пізніше, 20.03.2017 року, близько 16-30 год. відповідач ОСОБА_2 після вказаної ДТП, як він пояснював, до проходження медичного огляду на стан сп'яніння, вживав алкогольні напої, що, як відомо водіям, є порушенням п.2.10є Правил дорожнього руху України і кваліфікується як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.
Постановою Борзнянського районного суду від 10.04.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Також ним сплачена вартість експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 850 грн., що підтверджується квитанцією №44 від 07.08.2017 року та актом здачі - прийому роботи по проведенню авто - товарознавчого дослідження №209 від 07.08.2017 року.
Крім того, за транспортування, завантаження-розвантаження його пошкодженого автомобіля до м.Чернігова, де проводилось автотоварознавче дослідження, ним сплачено 2100 грн.
Йому невідомо про звернення ОСОБА_2 до страхової компанії, та чи застрахована його цивільно-правова відповідальність взагалі. Тому, ніяких відшкодувань ні від відповідача, ні від страхових компаній на сьогоднішній день він не отримував.
З вини відповідача він позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем з березня 2017 року. Спочатку відповідач оскаржував постанову місцевого суду в апеляційному порядку. Потім він (ОСОБА_1С.) вимушений був замовляти автотоварознавче дослідження для визначення матеріального збитку, транспортувати свій пошкоджений автомобіль з м. Борзни до м.Чернігова та у зворотньому напрямку.
На тривалий час після ДТП йому та родичам, з якими він спільно проживає і веде справи, довелося пересісти на громадський транспорт, що супроводжувалось суттєвими незручностями у пересуванні не лише за місцем проживання. Багато справ, запланованих ним наперед, що передбачали пересування на власному автомобілі, змушений був відкласти, а від деяких справ взагалі змушений був відмовитись.
Його заробіток повязаний з постійним використанням автомобіля. Оскільки він залишився без транспорту, йому для виконання договірних обов`язків весь час доводилося наймати інший автомобіль та сплачувати за найм немалі кошти.
Протягом тривалого часу у звязку з пошкодженням автомобіля він був змушений самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що постійно перебував у стресі, що, в свою чергу, вплинуло на його відносини з оточенням, пригнічений стан став причиною зіпсування нормальних стосунків з членами сімї, родичами, друзями та знайомими.
Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але відповідач повинен компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому і його родині, та витрати, повязані з відновленням психічного стану.
Ціна охоплює усі страждання, які довелося йому перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральні страждання, повязані з дорожньо-транспортною пригодою.
В судовому засіданні позивач заявлені у позові вимоги підтримав.
Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, з заявами про відкладення розгляду справи та будьякими клопотаннями не звертався.
Заслухавши пояснення позивача у справі, дослідивши документи, долучені до позову, з'ясувавши об`єктивність визначених у заяві обставин, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився, що маневр буде безпечним і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, скоїв наїзд на автомобіль марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок події транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Судом вподальшому був визнаний факт порушення відповідачем п.10.9 Правил дорожнього руху України і констатовано вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Водночас, пізніше, 20.03.2017 року, близько 16-30 год. відповідач ОСОБА_2 після вказаної ДТП, як він сам пояснював, до проходження медичного огляду на стан сп'яніння, він вживав алкогольні напої, що є порушенням п.2.10є Правил дорожнього руху України і кваліфікується як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.
Постановою Борзнянського районного суду від 10.04.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 02.06.2017 року судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Також позивачем сплачувалась вартість експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 850 грн., що підтверджується квитанцією №44 від 07.08.2017 року та актом здачі-прийому роботи по проведенню авто-товарознавчого дослідження №209 від 07.08.2017 року.
Крім того, за транспортування, завантаження-розвантаження його пошкодженого автомобіля до м.Чернігова, де проводилось автотоварознавче дослідження, ним сплачено 2100 грн.
Позивач ніяких відшкодувань ні від відповідача, ні від страхових компаній на сьогоднішній день не отримував.
З вини відповідача він був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем з березня 2017 року, оскільки відповідач оскаржував постанову місцевого суду в апеляційному порядку.
ОСОБА_1, з огляду на поведінку відповідача, вимушений був замовляти автотоварознавче дослідження для визначення матеріального збитку, транспортувати свій пошкоджений автомобіль з м. Борзни до м.Чернігова та у зворотньому напрямку.
На тривалий час після ДТП йому та родичам, з якими він спільно проживає і веде справи, довелося користуватися громадським транспортом, що супроводжувалось суттєвими незручностями у пересуванні не лише за місцем проживання. Багато справ, запланованих ним наперед, пов`язаних з робочими договорами, що передбачали пересування на власному автомобілі, позивач змушений був відкласти, а від деяких справ взагалі змушений був відмовитись.
Позивач підкреслив, що його заробіток повязаний з постійним використанням автомобіля. Оскільки він залишився без транспорту, йому для виконання договірних обов`язків весь час доводилося наймати інший автомобіль та сплачувати за послугу немалі кошти.
Протягом тривалого часу у звязку з пошкодженням автомобіля він був змушений напружено шукати гроші для ремонту автомобіля, через що постійно перебував у стресі, й що, в свою чергу, вплинуло на його відносини з оточенням, пригнічений стан став причиною зіпсування нормальних стосунків з членами сімї, родичами, друзями та знайомими.
Ціна охоплює усі страждання, які довелося йому перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральні страждання, повязані з нехтуванням відповідачем його правами та законними інтересами після вчинення з вини останнього дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до Постанови Судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15: «..право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його.
При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному.
Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї пткоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.»
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
В статті 23 ЦК України, зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України (Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»:
«47. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України.
Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".
48. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).»
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 23, 61, 1166, 1167, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 15, 79, 84, 88, 118, 119, 123 Цивільно-процесуального кодексу України, постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», постановою № 4 від 01.03.2013 р. Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», постановою Судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.3, 10, 11, 208, 209, 214, 215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в рахунок відшкодування коштів на судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 640,00 грн. та витрат на правову допомогу за договором з адвокатом ОСОБА_3 в сумі 9296,00 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом першої інстанції за письмовою заявою відповідача, якщо така буде подана ним протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Борзнянського районного суду ОСОБА_4