Справа № 202/8083/17
Провадження №2/202/3540/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у грудні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народилася спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через особисті відносини, з відповідачем разом не проживають з червня 2014 року, спільного господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у звязка з чим, просила розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 28.12.2017 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна та місця проживання дитини відсутній. Просила не змінювати прізвище після розірвання шлюбу.

Відповідач у судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 28.12.2017 року просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу, зазначивши, що майновий спір та спір щодо місця проживання дитини відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис № 392, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-КИ № 219991, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська.

У зазначеному шлюбі у сторін народилася спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис за № 84, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 104709, виданого Індустріальним Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки та сторони не ведуть спільного господарства з червня 2014 року, примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сімї є особисті відносини між сторонами.

При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дитини відсутній. сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд не вирішує питання стосовно стягнення судового збору, оскільки позивач просив покласти судові витрати на неї..

Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2, паспорт серії АК 178819) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4) та ОСОБА_2, зареєстрований 14 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 392,які мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар