АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________
Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х. А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Вербової І.М.,

суддів Шахової О. В., Поливач Л. Д.,

при секретарі Іваницькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк»Кононця Вадима Валерійовича про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» Кононця Вадима Валерійовича про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 16 вересня по 30 листопада 2015 року в розмірі 23 330 грн. 35 коп., 46 859 грн. 98 коп. - заборгованості відповідно до розрахункового листа за грудень 2015 року (з 01 по 22 грудня 2015 року) та 158 970 грн. 24 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з проведенням стягнення з даної суми обов'язкових зборів і платежів.

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 182 300 грн. 59 коп., з яких: 23 330 грн. 35 коп. - нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 16 вересня по 30 листопада 2015 року та 158 970 грн. 24 коп. (на день подання позовної заяви 20 березня 2017 року) - середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі, з проведенням стягнення з даної суми обов'язкових зборів і платежів (а.с.18).

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення (а.с.27-29).

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального права, а також фактичним обставинам справи.

Постановою Правління НБУ від 15 жовтня 2015 року ПАТ «Унікомбанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. З 16 жовтня 2015 року розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, яка тривала з 16 жовтня 2015 року по 15 січня 2016 року, а тому діяли обмеження, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», щодо стягнення з відповідача коштів у цей період.

Разом з тим, грошові кошти, які він хоче стягнути, належать до заробітної плати, а тому на них не поширюються вищезазначені обмеження.

Однак суд першої інстанції не взяв до уваги, зокрема, п.3 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

До суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення рекомендованою кореспонденцією, у зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, сторони перебували в трудових відносинах(а.с.13). З 22 грудня 2015 року позивача звільнено з займаної посади на підстав п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.5).

Разом з тим, у день звільнення відповідач не здійснив виплату позивачу всіх належних йому сум, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.6).

Постановою Правління Національного банку України № 856 від 03 грудня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Унікомбанк» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 грудня 2015 року № 216 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Унікомбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з 04 грудня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2015 року позивачем на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» Кононця В.В. подано заяву про його включення до реєстру кредиторів з вимогою про повернення заробітної плати в сумі 23 330 грн. 35 коп. (а.с.7).

Згідно довідки за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» Кононця В.В., виданої позивачу, його грошові вимоги щодо невиплаченої заробітної плати в розмірі 23 330 грн. 35 коп. включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів (а.с.10).

У зв'язку з не проведенням відповідачем виплат при звільненні позивача, останній звернувся до суду з даним позовом та просив, з урахуванням зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 182 300 грн. 59 коп., з яких: 23 330 грн. 35 коп. - нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 16 вересня по 30 листопада 2015 року та 158 970 грн. 24 коп. (на день подання позовної заяви 20 березня 2017 року) - середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі, з проведенням стягнення з даної суми обов'язкових зборів і платежів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ПАТ «Унікомбанк» перебуває в стадії ліквідації, дана обставина унеможливлює стягнення з нього будь-яких коштів у жодний інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, проте з інших підстав.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку, процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Згідно ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно положень ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

В ході розгляду справи встановлено, що 14 грудня 2015 року позивачем подано заяву відповідачу про його включення до реєстру кредиторів з вимогою про повернення заробітної плати в сумі 23 330 грн. 35 коп. (а.с.7). Згідно довідки, виданої позивачу, його грошові вимоги щодо невиплаченої заробітної плати в розмірі 23 330 грн. 35 коп. включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів (а.с.10).

Отже, в даному випадку, суд першої інстанції не взяв до уваги тих обставин, що 14 грудня 2015 року ОСОБА_3 вже скористався своїм правом та подав до ПАТ «Унікомбанк» письмову заяву про визнання його кредитором і включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму 23 330 грн. 35 коп. (а.с.7).

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належать витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку.

Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що виплати звільненим працівникам банку здійснюються протягом всього періоду ліквідації банку, але у межах черговості та кошторису витрат, затвердженого Фондом.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, доводи скаржника про те, що грошові кошти, які він хоче стягнути, належать до заробітної плати, а тому на них не поширюються обмеження Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є необґрунтованими, а тому відхиляються колегією суддів з підстав, наведених вище.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам частин 1-5 статті 263 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для скасування заочного рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись статтями 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Унікомбанк» Кононця Вадима Валерійовича про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повну постанову складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач