Провадження № 2/344/1002/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

21 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Домбровської Г.В.,

при секретарі с/з: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі Позивач) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі Відповідач-1), ОСОБА_3 (надалі Відповідач-2), в якому просить стягнути з Відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 205344,79 грн. за кредитним договором №02К від 25.07.2011 року, яка складається з:

-151342,49 грн. - заборгованість за кредитом,

-54002,30 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Представником Позивача в позовній заяві зазначено, що вони не заперечують проти розгляду справи у їх відсутності та винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи конвертами з повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

25.07.2011 року сторони уклали кредитний договір 02К. Згідно договору ПАТ КБ ПриватБанк зобовязався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 186286,78 грн. на строк до 24.07.2015 року, а Відповідач-1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в кредитному договорі, надавши Відповідачу кредит у розмірі 186286,78 грн.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України.

Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

25.07.2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ ПриватБанк укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання,забезпеченого порукою.

Так, відповідно до ч.1 вказаної статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї ж статті визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя в солідарному порядку.

Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України).

Як встановлено Судом, Позичальник ОСОБА_2 неналежно виконував взяті на себе за кредитним договором зобовязання.

Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором 02К від 25.07.2011 року, станом на 24.10.2016 року (а.с. 3-4).

Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором 02К від 25.07.2011 року належним чином та у встановлені строки.

Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачами в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором 02К від 25.07.2011 року

Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 24.10.2016 року по кредиту позичальника ОСОБА_2 існує заборгованість за кредитним договором 02К від 25.07.2011 року в розмірі 378061,45 грн., яка складається з:

-151342,49 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту),

-54002,30 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

-172716,66 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В позовній заяві Позивач зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом і відповідно заборгованість до стягнення становить 205344,79 грн., яка складається з :

-151342,49 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту),

-54002,30 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання громадянином ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором 02К від 25.07.2011 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення в солідарному порядку з громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором від 25.07.2011 року в розмірі 205344,79 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором від 25.07.2011 року в розмірі 205344,79 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3080,17 грн.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 209, 213, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

У Х В А Л И В :

1. Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,задовольнити повністю.

2. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №02К від 25.07.2011 року в розмірі 205344,79 грн. , яка складається з:

-151342,49 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту),

-54002,30 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

3. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3080,17 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою Відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Домбровська Г.В.