Справа № 594/459/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Окулянко У.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в період з 11 травня 2005 року по 15 квітня 2016 року перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому у них народилася одна дитина дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, зазначила, що починаючи з березня 2016 року відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не спілкується з нею та не дзвонить, хоча він є працездатним, інших дітей не має, і може надавати таку допомогу. Дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Проте, самостійно забезпечити дитині належне матеріальне утримання не взмозі.

В зв»язку з чим, оскільки відповідач є фізично здоровим, працездатним, має нерегулярний дохід, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на дитину і до досягнення нею повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, суду додатково пояснила, що відповідач до травня 2016 року перебував на заробітках за кордоном, але після повернення на Україну долею дитини не цікавився, матеріально не утримував. Дитина потребує значних матеріальних затрат, які самостійно забезпечити не може, оскільки хоч і працює проте, отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів не має.

Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи не з»явився, до суду подав заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що будучи на роботі, постійно надсилав дочці кошти, одяг і інші речі, які потрібні дитині. В серпні 2016 року захворів, переніс інфаркт і за станом здоров»я не може працювати і на даний час продовжує лікування. А тому просив стягувати з нього аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, крім цього просив справу слухати у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, 18 лютого 2006 року нарордження, що сторонами не оспорювалося, стверджено копією свідоцтва про народження серії І-ИД № 018476, виданого 01 березня 2006 року виконкомом Ланівецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Крім того, встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Позивач разом із дочкою проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку її батьків, дочка перебуває на утриманні матері. У своїй власності позивач не має земельних ділянок, транспортних засобів. Користується земельною ділянкою площею 1, 36 га, що в ході судового розгляду було стверджено копією рішення Борщівського районного суду від 15.04.2016 року, довідкою Ланівецької сільської ради №208 від 14.03.2017 року, Актом обстеження житлових умов №34 від 14.03.2017 року, складеного комісією виконавчого комітету Ланівецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

З виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 01/04844 Тернопільської університетської лікарні за період з 20 серпня по 09 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 18 серпня 2016р. переніс гострий передньо-перегородково-верхівково-боковий інфоарк міокарда, в зв»язку з чим проходив лікування, після закінчення якого йому рекомендовано продовжити прийом певних ліків.

Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, має інших утриманців, отримує регулярний дохід, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком неповнолітньої дитини, то зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню.

При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2017 рік» визначений для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Також суд враховує те, що сторони, які є батьками малолітньої дочки ОСОБА_3, зобов»язані в рівній мірі нести обовязки щодо її виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача чи позивача.

Проте, в даному випадку, виходячи з обставин, встановлених в ході судового розгляду, суд вважає за можливе відійти від вищезазначеної норми права, та покласти на відповідача обов»язок сплачувати аліменти, розмір яких перевищує половину суми мінімального прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

При цьому, суд враховує ті осбтавини, що дитина проживає разом з матір»ю, яка самостійно несе всі витрати щодо належного забезпечення неповнолітній відповідних умов проживання, виховання, утримання, участі в яких відповідач не приймає.

Крім того, доказів, які б стверджували ті обставини, що на даний час відповідач лікується, в зв»язку з чим несе суттєві матеріальні витрати, ним надано не було, не здобуто таких і в ході судового розгляду.

А тому, суд знаходить вимоги позивача щодо стягнення аліментів у сумі 1000 грн. щомісячно на дитину підставними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави.

Виходячи з наведенного вище, на підставі ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України Про державний Бюджет Українина 2017 р., керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 ( однієї тисячі) грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 21 березня 2017 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 ( шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча: