Справа № 500/5048/17
Провадження № 2/500/3005/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Адамов А.С.,
при секретарі - Івановій Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав,
14.09.2017р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 04.06.2008 р. заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання сина. Саме з цього часу відповідач життям сина не цікавився, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день сину 11 років, він не пам'ятає батька та не має до нього жодних почуттів, оскільки за всі ці роки вони жодного разу не бачились. Батько жодної участі у житті сина не приймає, аліменти не платить, про що свідчить довідка Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про неотримання аліментів № В-25/55 від 03.07.2017 р., характеристика зі школи №2, де навчається ОСОБА_3 та довідка управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради про отримання допомоги №1038/1 від 03.07.2017р. З наведених підстав позивач просить позбавити ОСОБА_2батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач та його представник у судове засідання 18.12.2017р. не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його малолітнього сина, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до п. 1 ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що 22.10.2002 р. позивач, ОСОБА_1, та відповідач, ОСОБА_2, перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 21.
ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданого Виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району 28.04.2006 р.
Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2008р. шлюб між сторонами розірвано та встановлено, що син - ОСОБА_3 залишається з матір'ю, а також вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2
08.07.2009р. видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4.
Згідно характеристики, наданої в.о. директора ЗОШ №2 І-ІІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області на учня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати цікавиться успіхами та недоліками у навчанні сина, відвідує батьківські збори. Батько в школу ніколи не з'являвся.
Згідно довідки Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про неотримання аліментів № В-25/55 від 03.07.2017 р. ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 01.06.2008р. по 30.06.2017р. включно.
Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради про отримання допомоги № 1038/1 від 03.07.2017 р. ОСОБА_1 отримувала тимчасову допомогу, яка залежить від сплати розмірів аліментів на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, №01/01-34/2156 від 04.12.2017р. визнано за доцільне та відповідаючим інтересам дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина.
Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Частиною 1 статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав.
У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.
Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування (п.1); ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2).
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п.15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Поданий позивачем висновок є достатньо обґрунтованим.
Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, з боку позивача не створювались перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийманні участі батька у вихованні, що свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом.
Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на думку позивача, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору.
Позивачем було надано суду переконливі докази того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення його батьківських прав
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи, що відповідач по своїй волі не виконує обов'язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серія НОМЕР_6, виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області від 18.09.2008 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_2), у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2017р.

Суддя: А.С.Адамов