Справа № 2/243/4523/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя - Пронін С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Хміль О.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулися до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_4, про визнання його таким , що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 11 в будинку № 34 по вул.. Свободи м. Словянська Донецької області. Свої вимоги обґрунтували тим, що відповідно до ОСОБА_1, Таран(до шлюбу ОСОБА_1)А.О. ОСОБА_5О на праві спільної приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. З 28 травня 1986 року в їхній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_4 колишній чоловік ОСОБА_1 З 2013 року ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі. Відповідач добровільно не знімається з реєстрації у вказаній квартирі, хоча вже одинадцять років в ній не проживає, своїх речей не зберігає,жодних обовязків по утриманню квартири не несе, за комунальні послуги не сплачує, всі витрати по утриманню будинку не несе. На вказаний час у позивачів виникла необхідність в оформленні субсидії, проте реєстрація ОСОБА_4, який не проживає в квартирі, є перешкодою у здійсненні їх права, як власників майна. З огляду на викладене
просили суд визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 11 в будинку № 34 по вул.. Свободи в м. Словянську Донецької області.
Позивачі будучи повідомленими належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомляв-
ся належним чином. ОСОБА_6 ст. 223 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що:
ОСОБА_6 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 25 грудня 2005 року КП БТІ м. Словянська, ОСОБА_1 та Таран (до шлюбу ОСОБА_1) А.О. належить по 3/8 частки , а ОСОБА_3 ? частка квартири АДРЕСА_2. Дана квартира належить позивачам на праві спільної приватної власності.
ОСОБА_6 акту КП «ЖЕК № 16» від 07.11.2016 року слідує, що: ОСОБА_4 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2013 року та по теперішній час .
Із спірної квартири відповідач виїхав добровільно та його особисті речі у квартирі відсутні. На теперішній час проживає у своєї матері ОСОБА_7 з 2011 року. по пров. Полевому, б. 6 м. Миколаївка Донецької області.
У сенсі , власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
ОСОБА_6 із ст.ст. 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Приймаючи до уваги, що відповідач у спірній квартирі не проживає, добровільно виїхав на інше постійне місце проживання, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачів та визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою № 11 в будинку № 34 по вул. Свободи м. Словянськ Донецької області.
Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з огляду на викладене суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.
Керуючись ст.ст. 5,12,13,81,141,263,273,280 ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 11 в будинку № 34 по вул. Свободи м. Словянськ Донецької області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду ОСОБА_8