печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Кострійчуку В. В.,

вирішуючи у судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення відшкодування завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2017 у вказаній цивільній справі відкрито провадження, цього ж дня до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, а також на все майно та грошові кошти, що належать йому як фізичній особі-підприємцю. В обґрунтування поданої заяви та необхідності, на переконання позивача, вжиття заходів забезпечення позову, вказано, що позовні вимоги висунуті в особливо великому розмірі, а враховуючи умови матеріального стану відповідача, він може розпорядитися майном, що знаходиться у нього на праві власності та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Із змісту заяви та матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору у справі є невиконання умов договору № 31 від 07.10.2016, згідно з яким позивач надав відповідачу грошову суму у розмірі 2040746 грн. 54 коп. за здійснення поставки обладнання для системи «Розумний Будинок», програмування та запуску в експлуатацію, проте, як стверджує позивач, роботи не були виконанні, а кошти не повернуті, що у свою чергу завдає позивачеві моральної шкоди, відшкодування якої він оцінює у грошовому виразі розміром 1 020 373 грн. 27 коп.

У заяві про забезпечення позову наголошено, що відповідачеві належить квартира АДРЕСА_1 та гараж АДРЕСА_5.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення відшкодування завданої моральної шкоди - задовольнити повністю.

Накласти арешт у межах суми позовних вимог у розмірі 3 061 204 грн. 77 коп.:

- на всі об'єкти нерухомого і рухомого майна із забороною суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям; акредитованим суб'єктам; державним та приватним нотаріусам) вносити будь-які зміни (записи), окрім запису про накладення арешту, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації, скасування реєстрації речових прав та їх обтяжень, у тому числі з відкриттям розділу, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно об'єктів нерухомості, право приватної власності на яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3;

- на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках відповідача ОСОБА_3 у будь-яких банківських або фінансових установах, що будуть виявлені державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову.

Дані стягувача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Дані боржника: ОСОБА_3, фізична особа-підприємець, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_3; АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова