АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 616/293/17 Головуючий суддя І інстанції Нестайко Ю. В.
Провадження № 22-ц/790/5631/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року колегія суддів Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: Пилипчук Н.П.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Підсереднє» до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ПАТ «Підсереднє» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії на вказаній земельній ділянці до моменту припинення дії договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вказана земельна ділянка відповідно до умов договору оренди використовується ПАТ «Підсереднє» для вирощування сільськогосподарських культур. 01.01.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 як власником земельної ділянки площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1, 01.01.2007 року був укладений договір оренди землі строком на 10 років, який було зареєстровано 21.11.2007 року.

Зазначав, що всупереч умов вищевказаного договору 15.03.2017 року невідомі особи, які назвалися представниками ОСОБА_3, почали проводити геодезичні роботи на орендованій земельній ділянці та закопувати у землю дерев'яні кілки, після чого на земельній ділянці ОСОБА_3 посіяв соняшник.

Вважав, що строк дії договору не закінчився, так як він починається з моменту державної реєстрації договорів, тобто 21.11.2007 року.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року позов ПАТ «Підсереднє» задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди орендареві - ПАТ «Підсереднє», у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 6,0250 га, кадастровий № НОМЕР_1, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 01 січня 2007 року, зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 21.11.2007 року за № 88.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Підсереднє» 1600,00 гривень у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Вказане рішення оскаржено ОСОБА_3, якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2007 року не містить у собі підпису орендаря і місце для цього підпису залишено вільним, тому висновок про те, що договір підписано відповідачем не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазаначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач фактично використовує земельну ділянку з дня складання договору 01.01.2007 року, а не з дати державної реєстрації договору та перевищив свої повноваження шляхом надання державному реєстратору самовільно і без погодження зі сторонами пролонгувати терміни виконання договірних зобов'язань відповідача на 11 місяців більше понад узгодженого сторонами-підписантами десятирічного терміну.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ПАТ «Підсереднє», суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами спору договір оренди земельної ділянки від 01.01.2007 року є чинним, діями відповідача порушується право позивача на користування орендованою земельною ділянкою.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та зроблений у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до вищевказаного договору оренди землі від 01.01.2007 року ОСОБА_3 передав зазначену земельну ділянку в оренду ВАТ «Підсереднє» (яке згодом перейменоване у ПАТ «Підсереднє») строком на 10 років.

Пунктом 41 Договору від 01.01.2007 р. передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

21 листопада 2007 року зазначений Договір від 01.01.2007 року зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 88.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 41 договорів, зміст яких є тотожнім, договори набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповдіно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Вказана правова позиція з цього приводу висловлена Верховним судом України у постанові №6-2777цс16 від 18.01.2017року.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди землі від 01.01.2007 року зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 21 листопада 2007 року, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 88.

Згідно п.8 договору він укладений на строк 10 років, тобто строк дії договору спливає 21 листопада 2017 року. Отже, договір від 01.01.2007 року є чинним, тому у відповідача відсутні підстави самостійно користуватися земельною ділянкою до 26.11.2017 року.

Пунктом 29 зазначеного договору передбачено, що орендодавець не вчиняє дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою.

Як свідчать матеріали справи 10 квітня 2017 року за № 188 ПАТ «Підсереднє» направило відповідачу претензію щодо недопустимості вчиненні дій, які перешкоджають орендареві повною мірою користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно акту, складеному 30.05.2017 року комісією за участю представників ПАТ «Підсереднє» та депутатів Підсереднянської сільської ради, вбачається, що на земельній ділянці площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1 посіяно та росте соняшник, закопані дерев'яні кілки.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно ст. 27 цього Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За таких обставин висновок суду про те, що діями відповідача порушується право позивача на користування орендованою земельною ділянкою, є правильним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що договір оренди 01.01.2007 року дії з моменту його укладення не грунтується на вимогах закону.

На час укладення спірного договору оренди землі діяли норми ст. 18, 20 вищевказаного Закону відповідно до яких договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації, тому суд першої інстанції правильно застосував норму матеріального права, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що спірний договір не має підпису орендаря не можуть бути прийняті судом, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вищевказаний договір є чинним та відповідач з вимогою при визнання договору недійсним не звертався.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді: