АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/659/17 Головуючий 1 інст. - Чайка І.В.
Справа № 641/3873/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» квітня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, Закритого акціонерного товариства «Державінська мануфактура» про стягнення коштів за договорами позики, звернення стягнення на заставлене майно та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, Закритого акціонерного товариства «Державінська мануфактура».

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилалась на те, що відповідачі з метою уникнення свого обов'язку виконувати зобов'язання перед нею за укладеними договорами позики реалізували належне їм нерухоме майно після ухвалення по даній справі рішення судом першої інстанції за рахунок належного їм ліквідного майна.

Зазначила, що відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24 жовтня 2016 року та 19 січня 2017 року ОСОБА_2 реалізовано наступне майно: нежитлові приміщення другого поверху №№ 4, 7а в літ. «З-2», загальною площею 395,4 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3; нежитлові приміщення першого поверху №№ 20, 21 в літ. «Р-3», загальною площею 39,9 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4; ? частина двохкімнатної квартири, загальною площею 49,7 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_2 на праві власності.

Вказала, що на вказане майно накладено арешт на підставі постанови Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про арешт майна боржника від 18 липня 2016 року.

Зазначила, що відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24 жовтня 2016 року та 19 січня 2017 року ОСОБА_1 реалізовано наступне майно: трьохкімнатна квартира, загальною площею 49,9 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_2; ? частина двохкімнатної квартири, загальною площею 49,7 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_1 на праві власності

Вказала, що нею виявлено на Інтернет-сайті OLX у розділі «Оголошення Харкова» оголошення про розпродаж нежитлових приміщень, розташованих на другому та третьому поверхах адміністративної будівлі по вулиці Державінська в м. Харкові, яке належить Закритому акціонерному товариству «Державінська мануфактура».

Зазначила, що вона неодноразово зверталася до суду першої інстанції з заявами про забезпечення позову, проте кожного разу отримувала відмову у забезпеченні позову, в результаті чого, це призвело до втрати майна, за рахунок якого можливо було б задовольнити її вимоги за договорами позики від 12 травня 2011 року та 24 травня 2011 року.

Просила у якості забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2:

- санаторний корпус, загальною площею 2266,8 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_5;

- нежитлові приміщення першого поверху №№ 11-19 в літ. «З-2», загальною площею 427,7 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлові приміщення другого поверху №№ 4, 7а в літ. «З-2», загальною площею 395,4 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлові приміщення першого поверху №№ 20, 21 в літ. «Р-3», загальною площею 39,9 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4;

-? частина двохкімнатної квартири, загальною площею 49,7 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

У якості забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_1:

- нежитлові приміщення другого поверху №№ 7, 18-22 в літ. «З-2», загальною площею 740,3 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- трьохкімнатну квартиру, загальною площею 49,9 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2;

- ? частина двохкімнатної квартири, загальною площею 49,7 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

У якості забезпечення позову заборонити Закритому акціонерному товариству «Державінська мануфактура» вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна:

- нежитлових приміщень № 1, 2 в нежитловій будівлі літ. «У-1», загальною площею 220,5 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлових приміщень підвалу № 1-3, 7-15; першого поверху № 10, 27-28, 41, 42; другого поверху № 1-3, 5, 6, IV, V загальною площею 1088,1 кв.м. в літ. «З-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлових будівель літ. «И-2», «К-1», «Л-1», «М-1», «Н-3», «О-3», «П-1», «Д-1», «Т-1», «Ф-1», «Х-1», «Ц-1», «Ч-1», «Ш-1», «Щ-1», «Э-1», «Ю-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлових приміщень підвалу № І; першого поверху № 10, 18а, 20, 22, 29-39, 50, ІІ, ІІІ; другого поверху № 8, 10, 10а, 11, 13 в літ. «З-2» загальною площею 2524,5 кв.м., що належать на праві власності Закритому акціонерному товариству «Державінська мануфактура», код ЄДРЮФОП 31555682.

Судова колегія, вислухавши думку з'явившихся осіб, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву представника ОСОБА_3 про забезпечення позову необхідно залишити без задоволення.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч.1 ст.152 ЦПК України, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи до суду першої інстанції ОСОБА_3 через свого представника неодноразово зверталася з заявами про забезпечення позову, в задоволенні яких ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року, 07 липня 2016 року, 20 жовтня 2016 року їй обгрунтовано відмовлено за недоведеністю, а саме на підставі того, що доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду вона не надала.

Підстави, на які посилається ОСОБА_3 в заяві, з якою вона звернулася до суду апеляційної інстанції, є такими ж самими, що і в заявах, в задоволенні яких суд першої інстанції їй відмовив.

Інших належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду заява не містить.

За таких обставин та виходячи з вимог статті 151 ЦПК України, судова колегія вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 313, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Заяву представника ОСОБА_3 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії