Провадження № 2-о/161/352/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, факту національності та визнання помилковим актовий запис у свідоцтві про народження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 1982 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті виникли проблеми з оформленням документів, оскільки у свідоцтві про її народження та свідоцтві про шлюб батьків батько був зазначений як ОСОБА_4. Зазначає, що її дідусь ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_6 були поляками по національності та проживали все життя на території Польщі і вся плутанина з прізвищем та імям по батькові виникла під час перекладу документів з польської на українську мову. У звязку з цим, були допущені помилки у свідоцтві про народження її батька, а саме й ого батьками записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які зазначені українцями по національності. У звязку з цим, за зверненням її матері, рішенням Луцького міськрайонного суду від 19.09.2016 року було встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є однією і тією з особою. У свідоцтві про смерть її покійний батько вже був записаний правильно ОСОБА_11. Однак, вказує, що плутанина з даним рішенням суду не припинилася, оскільки виникали питання щодо прізвища, імя по батькові її дідуся, а саме батька її батька ОСОБА_10 Відповідно до архівної довідки, встановлено, що ОСОБА_10 Калістрат, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 жителі села ОСОБА_13 гміни Маневичі Ковельського повіту значяться у списку виборців у Сеймі Польської Республіки за 1938 рік Zinicz Kalistrat та Zinicz Jaryna. Під час перекладу з польської мови мали місце помилки і в прізвищі і в імені дідуся та бабусі. Також помилка міститься у свідоцтві про народження батька, а саме те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначені по національності українцями, що суперечить дійсним фактам. На підставі наведеного, з урахуванням уточнених вимог, просить суд, встановити, що ОСОБА_7, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 26 червня 1982 року, є одна і та сама особа, який є поляком по національності, встановити, що ОСОБА_11 є сином ОСОБА_5, визнати помилковим актовий запис у свідоцтві про народження ОСОБА_11, № 146 серії ЯТ № 855612 виданого 16 березня 1950 року Маневицьким Бюро ЗАГС, а саме: у графі відомостей громадянина замість ОСОБА_16 вірно буде ОСОБА_11; у графі батько замість ОСОБА_17 вірно буде ОСОБА_5; у графі національність замість українець вірно буде національність поляк.

Представник заявниці в судовому засіданні заяву, заяву про уточнення позовних вимог підтримала з підстав в них зазначених , просила суд вимоги ОСОБА_18 задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській областів судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, при вирішенні питання покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови № 5 від 31.03.1995 року (із змінами) «Про судову реактиву в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наголошує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що юридичний факт, який просить встановити заявниця, а саме належність її діда до польської національності, не може бути встановлений у передбаченому ст. 256 ЦПК України порядку.

Що стосується вимог заявниці ОСОБА_2 про встановлення факту, що ОСОБА_7, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є одна і та сама особа, то ці вимоги заявниці також задоволенню не підлягають, оскільки в судовому порядку не можуть бути встановлені факти тотожності особи, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Відносно вимог ОСОБА_2 про встановлення факту помилковості актового запису про народження ОСОБА_11, то суд зазначає наступне.

В своїй заяві заявниця просить встановити факт помилки в актовому запису про народження її батька ОСОБА_10, а саме: встановити факт, що в актовому записі про народження невірно зазначені відомості про його батька, а тому зазначене, на думку суду, потребує внесення змін до актового запису цивільного стану про його народження.

Проте, такий юридичний факт в судовому порядку не підлягає встановленню, для цього визначено позасудовий порядок вирішення питання визначений законом, який заявниця не використала.

Порядок внесення змін до актових записів регулюється ст. 49 ЦК України, ст. 22 Закону України від 1 липня 2010 року «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, зареєстрованими в МЮ України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі Правила).

За змістом ст. 22 Закону заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх доказів. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Зокрема п. 2.15 Правил передбачено, що висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про внесення змін (п. 2.3 Правил).

Однак, в матеріалах справи відсутній висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про відмову у внесенні змін до актового запису про народження батька заявниці, як і відсутній сам актовий запис (свідоцтво про народження) ОСОБА_19

За наявності указаного висновку про відмову заявниця вправі оскаржити його шляхом предявлення відповідного позову в порядку адміністративної юрисдикції.

Суд також вважає, що вимога заявниці ОСОБА_2 в частині встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що ОСОБА_10 є сином ОСОБА_15 також не підлягає до задоволення.

Так, зі свідоцтва про народження заявниці вбачається, що її батьком є ОСОБА_19 (а.с. 5).

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_20 слідує, що його батьком є ОСОБА_21 (а.с. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 11 цього Кодексу)..

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Заявницею та її представником не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що зазначені нею особи перебувають у родинних відносинах з нею, а також між собою.

Крім того, в заяві заявницею ОСОБА_2 не зазначена мета встановлення вказаного факту, як не зазначена вона і в судовому засіданні представником заявниці

Також заявницею та її представником не надано жодних доказів на підтвердження того, що вказаний факт родинних відносин не можливо посвідчити іншим чином.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити за необгрунтованністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_13