Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/290/17
Провадження № 2/321/182/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказано, що 20 січня 2012 року в смт. Михайлівка Запорізької області померла їхня баба - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно а саме: житловий будинок за № 218 по вулиці Чкалова в смт Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, земельна ділянка з кадастровим номером: :07:005:0222, площею 0,6044 гектара, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножать), розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області, земельна ділянка з кадастровим номером: :06:004:0045, площею 3,5708 гектара, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), розташована на території Тимошівської сільської Михайлівського району, Запорізької області, земельна ділянка з кадастровим номером: :11:006:0034, площею 0,3374 гектара, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножать), розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області; земельна ділянка з кадастровим номером:.:13:003:0046, площею 4,0900 гектара, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області. Батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, були дітьми ОСОБА_4, які прийняли спадщину, що відкрилась зі смертю їхньої матері. Інших спадкоємців, ані за законом, ані за заповітом не було. Крім того, їхні батьки домовились про зміну часток у спадщині наступним чином: ОСОБА_5 спадкує: житловий будинок за № 218 по вулиці Чкалова в смт Михайлівка, Михайлівсько району, Запорізької області; земельну ділянку з кадастровим номером: :07:005:0222, площею 0,6044 гектара, земельну ділянку з кадастровим номером: :06:004:0045, площею 3,5708 гектара, ОСОБА_6 спадкує:земельну ділянку з кадастровим номером: :11:006:0034, площею 0,3374 гектара, земельну ділянку з кадастровим номером: :13:003:0046, площею 4,0900 гектара.Проте ОСОБА_6 помер 18 грудня 2012 року, а ОСОБА_5 помер червня 2015 року, свідоцтв про право власності на спадкове майно вони не отримували, тобто належним чигном оформити свої спадкові права не встигли. Спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є лише позивачі. Кожна з них після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину. Проте під час підготовки документів, які необхідно надати нотаріусу на підтвердження факту володіння спадкодавців спадковим майном, було встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок, та земельні ділянки загублені і відшукати їх не видається можливим. При зверненні ними до органу Держгеокадастру з проханням видати дублікати Державних актів. У листах відповідях на запит містилось розяснення, що з 1 січня 2013 року у звязку зі вступом в дію Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», видачу Державних актів на право власності на земельну ділянку припинено, тобто діючим на даний час законодавством, видача дублікатів Державних актів на землю не передбачена, крім того, вони отримали пропозицію для вирішення цього питання звернутись до суду. Відсутність оригінала правовстановлюючих документів позбавляє позивачів можливості успадкувати спадкове майно після смерті їхніх батьків, у звязку з чим вони просять суд визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, та неявки третіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2012 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №228559, виданого 20 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 районного управління юстиції у Запорізькій області ( а.с. 8).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 100044, ОСОБА_4, є власником земельної ділянки площею 7.6608 га, яка розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 9).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 100045, ОСОБА_4, є власником земельної ділянки площею 0, 9418 га, яка розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 10)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :06:004:0045, площею 3,5708 гектара, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), розташована на території Тимошівської сільської Михайлівського району, Запорізької області( а.с. 11-12).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :07:005:0222, площею 0,6044 гектара, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножать), розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області (а.с. 13-14).

Згідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :11:006:0073, площею 0,3374 гектара, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножать), розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області (а.с. 15-16).

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер::13:003:0046, площею 4,0900 гектара, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області, ( а.с. 17-18)

Згідно Договору купівлі продажу житлового будинку від 15 березня 2006 року ОСОБА_4 уклала вказаний договір з ОСОБА_7, діючої від імені ОСОБА_8, за яким представник продавця зобовязується передати житловий будинок розташований в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області по вул. Чкалова, № 218 у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і сплатити за нього передбачену цим Договором грошову суму ( а.с. 19).

Відповідно до витягу з Державного реєстр у правочинів № 2169644 від 15 березня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 є набувачем на житловий будинок, який розташований в смт. Михайлівка по вул. Чкалова, 218. Михайлівського району, Запорізької області на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 15 березня 2006 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с. 20)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії VII- УР № 0785562, виданного 06 травня 1967 року Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, його матірю є ОСОБА_4 (а.с. 21)

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_10 серії I-V-ЖС № 277950, виданного 28 вересня 1991 року в смт. Михайлівка, райвідділом ЗАГС Запорізької області її батьком є ОСОБА_5Д.( а.с.22)

Згідно свідоцтва про шлюб, серії I-ЖС № 157846, виданного 13 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_3 районного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 про що було склдавено актовий запис № 60 ( а.с. 22)

Відповідно до свідоцтва народження ОСОБА_12 серії III-ЖС № 380622 виданого Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, її батьком є ОСОБА_6 ( а.с. 23)

Згідно до свідоцтва про шлюб серїі I-ЖС № 122031, виданного виконавчим комітетом Тимошівської сільської ради ОСОБА_3 раойну Запорізької області 20 квітня 2013 року, ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_13, про що було складено відповідний актовий запис № 01 ( а.с. 23)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 322481, виданого 10 червня 2015 року, ОСОБА_5 помер 07 червня 2015 року ( а.с. 24).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 серіi I-АВ № 220530, виданного 19 вересня 1969 року, його матірю є ОСОБА_4 ( а.с. 24).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 255097, виданного 26 лютого 2013 року. ОСОБА_6 помер 18 грудня 2012 року ( а.с. 25).

Згідно повідомлення Управління Держземагенства у Василівському районі Запорізької області від 30 листопада 2015 року, у звязку з вступом в дію Закону України від 01 липня 2004 № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та змін від 01 січня 2013 року до Закону України «Про державний земельний кадастр» видачу Державних актів на право власності на земельну ділянку припинено, тобто діючим на даний час законодавством, видача дублікатів Державних актів на землю не передбачена, аналогічна відповідь міститься повідомленні Управління Держземагенства у Василівському районі Запорізької області від 16 грудня 2015 року ( а.с. 26).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 грудня 2016 року за № 692, ОСОБА_10 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 07 червня 2015 року батька ОСОБА_5, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 27).

Згідно повідомлення КП «ОСОБА_3 районне архітектурно планувальне та техінвентарізаційне бюро» від 26 січня 2017 року за № 54, інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: смт.Михайлівка, вул. Чкалова, буд. 218, Михайлівського району Запорізької області станом на 25 січня 2017 року становить 53934 грн. (а.с. 28).

Відповідно до спадкової справи за № 84/2015, державним нотаріусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5, який помер 07 червня 2015 року, його донька ОСОБА_10 14 липня 2015 року звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5

Згідно спадкової справи за № 20/2013, державним нотаріусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6, який помер 18 грудня 2012 року, його донька ОСОБА_12 27 грудня 2013 року звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6

Відповідно повідомлення КП «ОСОБА_3 районне архітектурно планувальне та техінвентарізаційне бюро» від 02 березня 2017 року, право власності на житловий будинок , який розташований за адресою: Запорізька область Михайлівський район смт.Михайлівка вул. Чкалова, 218 зареєстровано за ОСОБА_4 на підстав договору купівлі продажу від 15 березня 2006 року, р. № 104.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно абз.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»: - У разі відмови нотаріуса в оформле права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Сертифікати на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.3.1 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обвязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України є діти спадкоємця, той з подружжя, який пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При звернені до нотаріуса, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, отримати дублікати яких позивачі не мають можливості, оскільки це суперечить ст. 25 та ч.11 ст. 346 ЦК України, згідно якої право власності припиняється у разі смерті власника.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

Таким чином позивачі є спадкоємцями за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті їх батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які в свою чергу успадкували спадкове майно після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 20 січня 2012 року.

Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї.

В даному випадку ОСОБА_6, який помер 18 грудня 2012 року та ОСОБА_5, який помер 07 червня 2015 року вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті своєї матері.

Та обставина, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті їхньої матері ОСОБА_4 проживали разом з нею за однією адресою, а саме: по вул. Чкалова, 218 в смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області підтверджується такими доказами.

Відповідно до запиту державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 21 червня 2013 року за № 299/02-14 у спадковій справі № 20/2013 заведеної після смерті ОСОБА_6, останній мешкав за адресою: Запорізька область Михайлівський район смт.Михайлівка, вул. Чкалова, 218.

Згідно запиту державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 11 грудня 2015 року за № 4090 у спадковій справі № 84/2015 заведеної після смерті ОСОБА_5, останній мешкав за адресою: Запорізька область Михайлівський район смт.Михайлівка, вул. Чкалова, 218.

Отже, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи що спадкове майно дійсно належить спадкодавцям ОСОБА_6 та ОСОБА_5, яке вони успадкували після смерті своєї матері - ОСОБА_4, яка померла 20 січня 2012 року, а позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_14, які є дітьми спадкодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_5, проте оформити своє право на спадщину не можуть через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, визнання права власності в тому обсязі, на якому наполягають позивачі не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Керуючись ст. ст. ст. 4, 8, 9, 10, 14, 15, 21, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на: житловий будинок за № 218 по вулиці Чкалова в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області; земельну ділянку з кадастровим номером: :07:005:0222, площею 0,6044 гектара, право власності на яку засвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 100045 від 04 травня 2006 року; земельну ділянку з кадастровим номером: :06:004:0045, площею 3,5708 гектара, право власності на яку засвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 100044 від 4 травня 2006 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 07 червня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на: земельну ділянку з кадастровим номером: :11:006:0034, площею 0,3374 гектара, право власності на яку засвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 100045 від 4 травня 2006 року; земельну ділянку з кадастровим номером: :13:003:0046, площею 4,0900 гектара, право власності на яку засвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 100044 від 4 травня 2006 року, в порядку спадкування за законом після смерті - ОСОБА_6, який помер 18 грудня 2012 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_15