Справа № 487/3596/17
Провадження № 2/487/1963/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого-судді Біцюка А.В., за участю секретаря Попович В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

07.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила позбавити ОСОБА_2 права користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить позивачці та скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 шляхом зняття його з реєстраційного обліку за цією адресою, мотивуючи позов тим, що вона є власником спірної квартири, в якій зареєстрований її син ОСОБА_2, який фактично з 2015 року виїхав з квартири та в ній не проживає. На підставі викладеного просила позов задовольнити повністю.

До судового засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири № 37, що знаходиться по вул. Садовій, 29-а в м. Миколаєві, на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2006 року, посвідченого нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 877.

В 2014 році у вищевказаній квартирі, з дозволу позивачки оселився її син ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю, а з 21.02.2014 року він офіційно зареєструвався в даній квартирі, що підтверджується довідкою № 1385 від 19.06.2017 року виданою ТОВ «Миколаївбудсервіс».

Однак, починаючи з 2015 року відповідач покинув сімю, з вказаної квартири виїхав та більше в ній не проживає, що підтверджується Актом від 06.07.2017 року, виданим ТОВ «Миколаївбудсервіс» та показами свідків. До спірної квартири відповідач більше не зявлявся, його теперішнє місце проживання невідоме.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 3198 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність відповідача за місцем мешкання понад рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній квартирі більше року без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 208-218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 37 по вул. Садовій, 29-а м. Миколаєва.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В. Біцюк