Справа № 2-429/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2017 р. Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Догарєвої І.О.,

при секретарі судового засідання Фесенко К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка Миколаївської області скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області та зобовязання усунути порушення,

в с т а н о в и в:

Стягувач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду зі скаргою на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області та зобовязання усунути порушення, посилаючись на те, що 07 липня 2011 року Арбузинським районним судом Миколаївської області у справі 2-249/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» відповідно до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» (скорочене найменування АТ «Ощадбанк») до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості було ухвалено рішення, яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №699 від 03 вересня 2008 року в сумі 8004,98 грн. На виконання даного рішення 07 вересня 2011 року виданий виконавчий лист №2-249, який був предявлений стягувачем до виконаня до Братського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області.

23 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Сагайдак М.С. в межах виконавчого провадження №30152607, керуючись п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

АТ «Ощадбанк» вважає дії та рішення головного державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_2 щодо винесення 23 жовтня 2017 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними, та такими, що не відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» з тих підстав, що державним виконавцем не було вчинено заходів для отримання інформації про боржника ОСОБА_1, її майно, доходи та кошти, оскільки ОСОБА_1 померла 28 черпня 2012 року, що могло бути виявлено державним виконавцем шляхом виїзду за місцем проживання боржника та складання відповідного акту, отримання відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, не вжив заходів щодо виявлення спадкоємців ОСОБА_1

В судове засідання скаржник, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не з»явився, від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги без участі його представника.

Головний державний виконавець Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Начальником Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області направлено на адресу суду заперечення на скаргу, в якому вказує, що в задоволенні скарги належить відмовити, оскільки Братським ВДВС здійснено всі заходи примусового виконання, при цьому ПАТ «Державний ощадний банк України» було відомо, що ОСОБА_1В померла, однак в порушення положень ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач не повідомив про це державного виконавця. Крім того, 06 липня 2017 року Братським районним судом Миколаївської області було винесено рішення на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості кредитором спадкодавця про що ПАТ «Державний ощадний банк України» не повідомив Братський районний ВДВС, з огляду на викладене державним виконавцем було прийняте рішення про повернення виконавчого документа стягувачу в звязку з відсутністю майна боржника. Зважаючи на викладене, вважає, що немає сенсу скасовувати оскаржувану постанову.

15 грудня 2017 року набрав законної сили ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, згідно якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до положень статті 447 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII), право на звернення із скаргою до суду мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, перевіривши матеріали виконавчого провадження, оцінивши представлені докази, суд вважає, що подана скарга підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Братського районного ВДВС перебував виконавчий лист №2-249 виданий 07 вересня 2011 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 8004,98 грн., на його підставі 05 грудня 2011 року відкрито виконавче провадження №30152607. З постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 22 лютого 2012 року встановлено, що виконавче провадження №30152607 з виконання даного виконавчого листа приєднано до зведеного виконавчого провадження №28644751.

Державним виконавцем 05 грудня 2011 року в межах виконання за вказаним виконавчим листом зроблено запит на імя начальника Держкомзему у Братському районі про надання інформаційної довідки про наявність зареєстрованих на імя ОСОБА_1 земельних ділянок. Відповіді на запит, як і відомостей щодо отримання запиту адресатом матеріали виконавчого провадження не містять.

Крім того, 05 грудня 2011 року зроблено запит на імя начальника КП «Вознесенське МБТІ», начальника Братського відділення Єланецької МДПІ, начальника ВДАІ Братського РВ про наявність майна та поточних рахунків, що зареєстровані за ОСОБА_1

З відповіді Братського відділення Єланецької МДПІ від №2187/1 від 12 грудня 2011 року встановлено, що станом на 12 грудня 2011 року ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець.

З відповіді Відділення ДАІ Братського РВ №2591 від 07 грудня 2011 року згідно даних електронної бази ДАІ «Автомобіль» на імя ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Відповідь КП «Вознесенське ММБТІ» від 05 грудня 2011 року без номера про відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 в смт.Братське по вул. Некрасова, 17 судом не приймається до уваги, оскільки даний документ не містить підпису уповноваженої особи та особи, що його склала, не містить печатки підприємства.

Згідно конверта та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення датованого поштовим штемпелем 04 січня 2012 року кореспонденція від Братського районного ВДВС не вручена адресату ОСОБА_1 в звязку з тим, що остання не проживає за вказаною адресою.

Відповідно до розрахунку розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів від 22 лютого 2012 року за зведеним виконавчим провадженням №28644751 про стягнення з ОСОБА_1 розподілена сума після відрахування авансового внеску сторін на проведення виконавчих дій та витрат виконавчої служби на здійснення виконавчих дій, що становить 554,85 грн. з яких на виконання за виконавчим листом №2-249 виданим 07 вересня 2011 року перераховано 99,88 грн.

Відповідно до розрахунку розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів від 12 квітня 2012 року за зведеним виконавчим провадженням №28644751 про стягнення з ОСОБА_1 розподілена сума після відрахування авансового внеску сторін на проведення виконавчих дій та витрат виконавчої служби на здійснення виконавчих дій, що становить 565,65 грн. з яких на виконання за виконавчим листом №2-249 виданим 07 вересня 2011 року перераховано 127,20 грн.

Відповідно до розпорядження державного виконавця від 21 травня 2012 року за зведеним виконавчим провадженням №28644751 про стягнення з ОСОБА_1 розподілені грошові кошти, що надійшли 17 травня 2012 року на рахунок обліку депозитних сум, що становить 590,65 грн. з яких на виконання за виконавчим листом №2-249 виданим 07 вересня 2011 року перераховано 132,89 грн.

Після цього, згідо до матеріалів виконавчого провадження, жодних виконавчих дій за виконавчим листом №2-249 виданим 07 вересня 2011 року державним виконавцем до 23 жовтня 2017 року не проводилось.

23 жовтня 2017 року державний виконавець звернувся до Пенсійного фонду України, за даними якого відомості щодо ОСОБА_1 як особи, що працює за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи та як про особу, що отримує пенсію відсутні; до Державної фіскальної служби України, за даним якої щодо ОСОБА_1 відсутні відомості про номери рахунків, відкритих юридичними особами та /або фізичними особами-підприємцями та про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб.

На цій підставі 23 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Сагайдак М.С. в межах виконавчого провадження №30152607, керуючись п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З копії свідоцтва про смерть І-ФП №160786 від 29 серпня 2012 року, ОСОБА_1 померла 28 серпня 2012 року, про що виконавчим комітетом Кривопустоської сільської ради Братського району Миколаївської області зроблено актовий запис №8 від 29 серпня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках па приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами, примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать

боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено обовязки і права виконавців під час здійснення виконавчого провадження. Згідно до ч.ч.1,2 цієї статті виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Так, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право (ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження»), зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві. В своїй постанові державний виконавець посилається на п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, виконавчий документ повертається у випадку, коли у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем, відповідно до цього Закону, заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. Відповідного акту державним виконавцем суду не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-депний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три, місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно п. 20 Інструкції з організації примусового виконання рішень у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Крім того, ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок і строки зупинення виконавчого провадження. Згідно ч.2 ст.39 Закону, виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 37 цього Закону, - до визначення правонаступників боржника або призначення опікуна недієздатному боржникові.

Відповідно ч.5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ст.37 ЦПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Згідно п.2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Пунктом 2.14 Інструкції передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Отже, державним виконавцем не надано суду належних і допустимих доказів, що ним вжиті всі можливі заходи для встановлення майна боржника, зокрема, не отримано відомостей від відповідного органу Держгеокадастру щодо наявності у боржника земельної ділянки, в той час як з рішення Братського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2017 року, яким з ОСОБА_3 в заочному розгляді стягнуто на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №699 від 03 вересня 2008 року як зі спадкоємця після смерті ОСОБА_1 вбачається, що до складу спадкового майна війшла земельна ділянка розміром 8,9647 га.

Крім того, внаслідок тривалого невжиття державним виконавцем заходів щодо встановлення місцезнаходження боржника (виклик, привід, розшук боржника), факт смерті боржника так і не був встановлений державним виконавцем і, відповідно, не вжиті заходи щодо встановлення його спадкоємців та наявності спадкового майна.

Посилання представника Братського районного ВДВС на наявність рішення Братського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2017 року, яким з ОСОБА_3 в заочному розгляді стягнуто на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №699 від 03 вересня 2008 року як зі спадкоємця після смерті ОСОБА_1 як на підставу для відмови у задоволенні скарги суд вважає такими, що не можуть бути прийняті судом, оскільки виконавчий лист№2-249 виданий 07 вересня 2011 року, за яким здійснюється виконання, не визнаний таким, що не підлягає виконанню та не відкликаний, а рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2011 року у справі 2-249/11 набрало законної сили та підлягає виконанню у встановленому Законом порядку.

Таким чином, державним виконавцем під час виконання рішення суду та при винесенні оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу допущено порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження», та не вчинено всі можливі дії, направлені на виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 10, 18, 36, 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.258-261, 450-452 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної

виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області та зобовязання усунути порушення - задовольнити.

Визнати дії при винесенні постанови від 23 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні ВП №30152607 про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_2 від 23 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні ВП №30152607 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_2 щодо невжиття у виконавчому провадженні ВП №30152607 заходів з метою отримання інформації про боржника, його майно та кошти неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження ВП №30152607 з виконання рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2011 року у справі 2-249/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості в сумі 8004,98 грн. та вжити заходи щодо встановлення наявності майна боржника та його спадкоємців.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 22 грудня 2017 року.

Суддя І.О.Догарєва