Справа № 352/142/17
Провадження № 2/352/422/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно за набувальною давністю.Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що за його батьком ОСОБА_3 було визнано право власності на будинковолодіння в селі Тязів по вул. Лисенка №2 Тисменицького району Івано-Франківської області, яке належить до колгоспного двору, головою якого був він. Проте, батько свідоцтво про право власності на спірне майно не отримував. 10.02.1991 року ОСОБА_3 помер. Станом на 15 квітня 1991 року в колгоспному дворі проживала його мама ОСОБА_4. Він з часу свого народження, проживав в даному господарстві, однак в 1990 році знявся з реєстраційного обліку і зареєструвався в селі Вікторів Галицького району Івано-Франківської області. Проте, разом з членами своєї сімї продовжував проживати в цьому будинковолодінні в селі Тязів по вул. Лисенка №2, але вже без офіційної реєстрації. У 2000 році ОСОБА_4 перейшла проживати до його сестри ОСОБА_2, однак була зареєстрована за адресою - с. Тязів вул. Лисенка №2 Тисменицького району Івано-Франківської області. 04.06.2007 року його мама померла. Після її смерті і по даний час він продовжує проживати в будинковолодінні №2 по вул. Лисенка в с. Тязів Тисменицького району. Всі витрати по оплаті комунальних послуг в спірному будинковолодіння він несе особисто, проводить поточні та капітальні ремонти житлового будинку і господарських будівель та споруд, здійснює догляд за ними, обробляє присадибну земельну ділянку. Вважає, що оскільки він, починаючи з 2000 року і по даний час добросовісно заволодів чужим майном (спірним будинковолодіння) і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше як десять років, тому набув право власності на це майно за набувальною давністю.

Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися. Від представника позивача надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялася, у зв»язку з чим ухвалено розглядати справу в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення свідка ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 46 від 10.03.1989 року за батьком позивача ОСОБА_3 було визнано право власності на будинковолодіння в селі Тязів по вул. Лисенка №2 Тисменицького району Івано-Франківської області, яке належить до колгоспного двору, головою був ОСОБА_3 Проте останній свідоцтво про право власності на спірне майно не отримував. 10.02.1991 року ОСОБА_3 помер.

Статтями 121, 123 ЦК України (в редакції 1963 року) було встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживала мама ОСОБА_4.

Позивач з часу свого народження проживав в даному господарстві. Однак в 1990 році знявся з реєстраційного обліку і зареєструвався в селі Вікторів Галицького району Івано-Франківської області. Проте, він разом з членами своєї сімї продовжував проживати в цьому будинковолодінні в селі Тязів по вул. Лисенка №2, але вже без офіційної реєстрації.

Згідно роз'яснення п. 6 Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, у відповідності зі ст.ст.121, 123 ЦК України (в редакції 1963 року) до набрання чинності Закону України „Про власність, станом на 15.04.1991 року, ніхто, із вище зазначених осіб, не втратив право на частку в майні колгоспного двору.

У звязку із зазначеними вище обставинами ОСОБА_6, була одноосібним власником будинковолодіння, як член колишнього колгоспного двору і останнім членом колгоспного двору.

У 2000 році мама позивача перейшла проживати до сестри позивача, відповідача по справі ОСОБА_2, однак була зареєстрована за адресою - с. Тязів вул. Лисенка №2 Тисменицького району Івано-Франківської області. 04.06.2007 року мама позивача, ОСОБА_4 померла. Після смерті останньої і по даний час позивач продовжує проживати в будинковолодінні №2 по вул. Лисенка в с. Тязів Тисменицького району, несе всі витрати по оплаті комунальних послуг в спірному будинковолодіння, проводить поточні та капітальні ремонти житлового будинку і господарських будівель та споруд, здійснює догляд за ними, обробляє присадибну земельну ділянку.

Вказані вище обставини підтверджуються довідкою Тязівської сільської ради від 24.10.2016 року за №396 та від 31.10.2016 року за №421, технічним паспортом.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом восьми Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно пункту першого Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України даний Кодекс набирав чинності з 1 січня 2004 року.

Отже, інститут набувальної давності застосовується до цивільно-правових відносин з 01 січня 2001 року.

У звязку з тим, що позивач починаючи з 2000 року і по даний час добросовісно заволодів чужим майном (спірним будинковолодіння) і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше як десять років, тому він набув право власності на це майно за набувальною давністю.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 344, 386, 392 ЦК України, п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України України, та керуючись ст. 213- 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння в селі Тязів по вул. Лисенка №2 Тисменицького району Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Струтинський Р.Р.