233 Справа № 233/3977/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Малінова О.С.,

за участі секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») на дії старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, заінтересована особа по справі ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2017 року Уповноважений особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» далі, - (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду із скаргою, в якій зазначив, що 09 червня 2017 року старший державний виконавець Лиманського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме виконавчого листа № 233/3682/15-ц, виданого 09 грудня 2015 року Лиманським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в сумі 102676,08 грн., в звязку неможливістю встановлення місце мешкання ( перебування) боржника на обліку як тимчасово переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО не перебуває, згідно виконавчого документа боржник зареєстрований на непідконтрольній Україні Території, на розрахункові рахунки накладено арешт, кошти на рахунках відсутні, але підтверджуючих документів про вчинення виконавчих дій зазначених у постанові не додано. Заявник просить скаргу задовольнити, визнати незаконної та скасувати постанову старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2від 09.06.2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа виконавчого листа № 233/3682/15-ц виданого 09 грудня 2015 року Лиманським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в сумі 102676,08 грн.; зобовязати державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області розглянути питання щодо відновлення виконавчого провадження.

В судове засідання представник заявника не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.33).

Державний виконавець був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не зявився, начальником Лиманського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надані до суду письмові заперечення та заяву про розгляд справи без участі державного виконавця (а.с.18-19,32).

Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

09 червня 2017 року старший державний виконавець Лиманського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме виконавчого листа №233/3682/15-ц виданого 09 грудня 2015 року Лиманським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в сумі 102676,08 грн., в звязку неможливістю встановлення місце мешкання (перебування) боржника на обліку як тимчасово переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО не перебуває, згідно виконавчого документа боржник зареєстрований на непідконтрольній Україні Території, на розрахункові рахунки накладено арешт, кошти на рахунках відсутні. (а.с.4).

З поданого заперечення на скаргу (а.с.17-19) вбачається, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу №233/3682/15-ц від 09 грудня 2015 року були зроблені запити до ПФУ та ДФС України про наявність доходів, згідно відповідей встановлено, що боржник не працює, пенсію не отримує, виявлено розрахункові рахунки на які державним виконавцем було накладено арешт. Згідно відповіді на запит до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради боржник, як тимчасово переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районі проведення АТО не перебуває. Згідно виконавчого документа, боржник мешкає на тимчасово непідконтрольній Україні території, тому перевірити майновий стан боржника за місцем мешкання не має можливості, у звязку з чим боржник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, звернутися до суду з поданням про розшук майна боржника не є можливим. При цьому, письмових доказів у підтвердження наведених у запереченнях відомостей суду державним виконавцем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Конституційне положення коментована стаття розтлумачує як по суб'єктах, так і по території, на яку розповсюджується обов'язковість судових рішень. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень, коментована стаття вважає всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1) ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», на яку послався державний виконавець в оскаржуваній постанові, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо в результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Згідно ч.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Отже, зі змісту п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що однією з підстав повернення виконавчого документу стягувачу є відсутність майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, однак доказів у підтвердження поданих заперечень державним виконавцем суду надано не було, що унеможливлює перевірку судом дотримання з боку державного виконавця вимог вищевказаних норм закону. Акт державного виконавця, складений у відповідності до ч.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», суду не надано.

Стаття 36 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує дії державного виконавця при оголошенні боржника у розшук.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

З матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вчинено усіх, передбачених цим Законом дій, та використані усі права при здійснені виконавчого провадження, в тому числі щодо розшуку боржника. Крім того боржник має відкриті розрахункові рахунки на які державним виконавцем накладений арешт на кошти боржника, проте будь-яких дій щодо перевірки наявності на арештованих рахунках коштів які мають бути стягнуті в рахунок погашення боргу за виконавчим документом та можуть бути виконані без участі боржника державним виконавцем до суду не надано.

Отже, висновки державного виконавця, викладені у оскаржуваній постанові щодо неможливості встановити місцеперебування боржника, є передчасними. Адже виконавцем не виконані необхідні виконавчі дії щодо з'ясування цих умов, а також не зазначено про висновки щодо неможливості провести стягнення без обов'язкової участі боржника.

Статтею 383 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що скарга ПАТ «ПАТ «ВіЕйБі Банк»» підлягає задоволенню і постанову державного виконавця від 09 червня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу слід визнати незаконною та скасувати.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Оскільки відновлення провадження відповідно до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції державного виконавця, у звязку із висновком суду про наявність правових підстав до визнання постанови про повернення виконавчого документу стягувачу незаконною та її скасування, державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області слід зобов'язати розглянути питання щодо відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 233/3682/15-ц виданого 09 грудня 2015 року Лиманським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в сумі 102676,08 грн.

На підставі ст. ст. 18, 37 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст.383, 385, 386, 387 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») на дії старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити заявнику строку звернення до суду із скаргою.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2С від 09 червня 2017 року про повернення стягувачу виконавчого документу виконавчого листа у справі № 233/3682/15-ц виданого 09 грудня 2015 року Лиманським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в сумі 102676,08 грн., ВП № 50806288.

Зобовязати державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області розглянути питання щодо відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №233/3682/15-ц виданого 09 грудня 2015 року Лиманським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості в сумі 102676,08 грн.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя