Справа № 345/2674/17
Провадження № 22-ц/779/1865/2017
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Матківського Р.Й.,

секретаря: Капущак С.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 із позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги були мотивовані тим, що після смерті його дружини ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на належне їй майно. З метою оформлення спадщини 30.01.2017 року він звернувся до нотаріуса із заявою про її прийняття, за результатами розгляду якої йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1. Однак, на інше майно - домоволодіння по АДРЕСА_2 та земельну частку (пай) розміром 56,17 умовних кадастрових гектарів, яку його дружина одержала в спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Окрім того, позивач вказував на те, що донька померлої дружини - відповідач ОСОБА_3 від спадщини матері відмовилась, що підтверджується її заявою від 30.01.2017 року. Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_4 вступила в спадкове майно за заповітом, ОСОБА_1 просив визнати за ним, право власності на спадкове майно за законом на домоволодіння по АДРЕСА_2 та земельну частку (пай) розміром 56,17 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає позивач, судом першої інстанції розгляд справи було проведено без участі його представника, що позбавило можливості захистити його права та інтереси. ОСОБА_1 вважає невірним висновок суду першої інстанції про те, що за нормами ЦК України в редакції 1963 року, він не може бути спадкоємцем та претендувати на спірне спадкове майно після смерті ОСОБА_5 На його думку, такий висновок суперечить його позовним вимогам, з яких вбачається, що він і не ставив питання про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 При цьому, зазначає апелянт, суд першої інстанції не з'ясував, які права та обов'язки, що належали його дружині на час її смерті, входили до складу спадщини і не припинились внаслідок її смерті. Апелянт звертає увагу й на те, що судом першої інстанції не була врахована довідка Томашівської сільської ради №1458 від 25.07.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 ще за своє життя набула права на спірне майно, однак не оформила свої спадкові права за заповітом. Також позивач ОСОБА_1 не погоджується із посиланням суду на ч.2 ст. 331 ЦК України, за якою право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, оскільки право власності на спірне майно у ОСОБА_6 виникло до 01.07.2004 року, тобто до моменту набрання чинності ЦК України. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ОСОБА_1 просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду не з'явилась, хоча судове повідомлення у встановленому законом порядку їй направлялось завчасно. Отже, є правова підстава для розгляду справи у її відсутності.

Представник ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, пояснивши додатково, що спірне домоволодіння було збудовано ще у 1947 році і згідно погосподарських книг Томашівської сільської ради належало ОСОБА_5 та її чоловікові - ОСОБА_7 Оскільки після їх смерті належне їм майно успадкувала ОСОБА_6, то право власності в порядку спадкування за законом на зазначене у позовній заяві майно перейшло до чоловіка ОСОБА_6 Представник ОСОБА_1 зазначає, що ці обставини судом першої інстанції не було враховано. Вважаючи оскаржене судове рішення незаконним, просить його скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права спадкування названого вище майна, оскільки не входить до кола спадкоємців ОСОБА_5 Однак, погодитись з таким висновком, на думку колегії суддів, не можна, оскільки він суперечить дійсним обставинам справи.

За змістом статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 являється чоловіком ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач ОСОБА_3 - її донькою, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та народження (а.с.5,6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3. Це майно на законних підставах успадковано тільки її чоловіком - ОСОБА_1, якому нотаріусом Калуського міського нотаріального округу 20 березня 2017 року видано свідоцтво про право на спадщину (копія свідоцтва - а.с.19).

У заяві, адресованій нотаріусу, і яка долучена до спадкової справи (копія заяви - а.с.20), ОСОБА_1 повідомляв, що ОСОБА_4 за життя набула право й на інше майно, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_4 та на земельну частку (пай). Однак, місцевий суд ці відомості не перевірив. З матеріалів ж справи та документів, наданих апеляційному суду, вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_5 згідно погосподарських книг з 1964 року належало ОСОБА_5 та її чоловікові - ОСОБА_7, які там проживали і були зареєстровані по день смерті, та обліковувалось за ними по 1998 рік включно.

Із змісту положень Цивільного Кодексу Української РСР та "Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", затвердженої наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність 13 грудня 1992 року, випливає, що право власності особи на збудований у селі будинок до 13 грудня 1992 року могло підтверджуватись записом у погосподарській книзі чи свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів про оформлення права власності на будинок.

З вище наведеного випливає, що у ОСОБА_7 і ОСОБА_5 виникло право власності на домоволодіння АДРЕСА_6, хоч відповідного правовстановлюючого документа у них не було.

Встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва - а.с.22). Оскільки його дружина - ОСОБА_5 продовжувала проживати у названому будинку, вона згідно відповідних норм Цивільного Кодексу УРСР успадкувала частку померлого. Отже, вона стала власником всього спірного будинку.

23 червня 1997 року ОСОБА_5 заповіла все своє майно племінниці - ОСОБА_4 (копія заповіту - а.с.28). Цей заповіт в подальшому не відмінявся і не змінювався, про що є відповідна відмітка секретаря Томашівської сільської ради.

В довідці Томашівської сільської ради від 26.07.2017 року №1458 зазначено, що ОСОБА_4 у шестимісячний строк з дня смерті тітки, тобто з 07 січня 1998 року, вступила в управління майном, яке належало померлій: здійснювала догляд за згаданим вище будинком, проводила його ремонт, обробляла присадибну ділянку (довідка - а.с.33). З цього випливає, що ОСОБА_4 своєчасно вчинила дії, які згідно чинного на той час законодавства свідчили про прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 Однак, за життя вона не оформила своє право на спадкове майно, у склад якого входило назване домоволодіння та земельна частка (пай), на яку ОСОБА_5 було видано відповідний сертифікат (копія - а.с.31).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч.2 статті 1268 ЦК України вказано, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженнями. З цього випливає, що оскільки ОСОБА_1 успадкував частину житлового будинку АДРЕСА_3, то він успадкував й інше майно ОСОБА_4, на яке у неї виникло право, тобто домоволодіння АДРЕСА_7 та земельну частку (пай).

Ухвалюючи рішення в даній справі, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права.

Оскільки оскаржене рішення не являється законним і обґрунтованим, воно не може бути залишено в силі. По даній справі є правові підстави для ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року в даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на домоволодіння по АДРЕСА_9 та на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності спілки селян «Галичина», розміром 56,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту - 26 грудня 2017 року.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

Р.Й. Матківський