Справа № 731/76/17 Провадження № 22-ц/795/800/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Моцьор О. В. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника заявника ОСОБА_5, представника ДВС ОСОБА_6,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на дії Варвинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та про зобовязання вчинити певні дії,

зацікавлені особи Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги ПАТ «Укртелеком» на дії Варвинського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області та про зобовязання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ПАТ «Укртелеком» звернулося до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ПАТ «Укртелеком» в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно посилається на ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» якщо передбачено перелік підстав для звільнення від сплати авансового внеску, що не є предметом розгляду в даній справі. Апелянт вважає, що оскільки виконавче провадження було розпочато до внесення змін до ЗУ «Про виконавче провадження», воно не закінчено, а виконавчий документ лише повернуто стягувачу, то стягнення по даному виконавчому листу має здійснюватися і в подальшому відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року, який не вимагав від стягувача сплату авансового внеску.

Також апелянт зазначає, що судом не взято до уваги вимоги ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року де зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення. Вказаний строк є граничним і його відповідач порушив.

Крім того апелянт зазначив, що виконавчий документ було повернуто на підставі п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, де зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Однак, такої підстави в даному випадку нема.

Апелянт звертає увагу суду на те, що присвоєння нового номеру виконавчому провадженню за кожною поданою заявою стягувача є підтвердженням реєстрації виконавчого документа в Журналі реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження під відповідним реєстраційним номером, що врегульовано Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, який установлює основні правила роботи з документами в органах державної виконавчої служби, в тому числі порядок загального документування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ «Укртелеком» суд першої інстанції виходив з того, що повідомлення старшого державного виконавця Федусяка О.О. від 10 листопада 2016 року про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання винесене в звязку з тим, що стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, винесено законно і його не можна скасовувати з одних лише формальних міркувань допущеної в тексті описки, яка не спотворює зміст документа та не заважає правильному його розумінню. Суд дійшов висновку, що у Варвинського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу у справі №2н-133/2011р., оскільки стягувачем не сплачено авансовий внесок.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Судом встановлено, що 02 листопада 2011 року Варвинським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ у справі №2н-133/2011р. про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укртелеком» 450 грн. 35 коп. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги (а.с.3).

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07 червня 2016 року, судовий наказ у справі повернуто без виконання в звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення (а.с.4).

Повернення стягувачу виконавчого документа за наявності підстав та в порядку, визначеному Законом не є закінченням виконавчого провадження, оскільки закінчення виконавчого провадження означає завершення процедури звернення виконавчого документа до виконання.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час винесення зазначеної постанови, визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Представник ПАТ «Укртелеком» 28 жовтня 2016 року повторно звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження по наказ від 02 листопада 2011 року у справі №2н-133/2011р. (а.с.5).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року), виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Повідомленням про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання від 10 листопада 2016 року ВП №52862725 ПАТ «Укртелеком» повернуто судовий наказ №2н-133/11 оскільки стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному повідомленні старшим державним виконавцем допущено описку, зазначивши, що виносить повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону. Тому доводи апеляційної скарги, що державним виконавцем було неправомірно повернуто виконавчий документ на підставі п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року не заслуговують на увагу. Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив вказані обставини та прийшов до вірного висновку, що в даному випадку допущена саме описка.

В подальшому ПАТ «Укртелеком» звернулось до в.о. начальника Варвинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_8 зі скаргою (а.с.7), проте відповіді не отримало, а тому звернулося зі скаргою до суду.

Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє останнього права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби з заявою про виконання судового рішення.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIVстрок предявлення виконавчого документа до виконання переривається предявленням виконавчого документ до виконання. Переривання строку предявлення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 22 квітня 1999 року, що діяв станом на 07 червня 2016 року, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке можу бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІ від 02 червня 2016 року, пунктом 6 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VІІ якого передбачено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Пунктом 7 передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки станом на 05 жовтня 2016 року наказ від 02 листопада 2011 року у справі № 2н-133/2011р. не перебував на виконанні, а був повернутий стягувачу, то всі виконавчі дії, розпочаті до набрання чинності Законом №1404-VІІ, на цю дату були завершені, незважаючи на те, що виконавче провадження не було закінченим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року) примусовому виконанню підлягають накази, що видаються судами у передбачених законом випадках.

Також в п.8 ч.4 ст.4 даного Закону зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим

Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року) до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати.

Також законом передбачено випадки, коли стягувачі можуть бути звільнені від сплати авансового внеску

Сам апелянт в своїй апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що при поданні заяви на примусове виконання виконавчого документу присвоюється новий номер виконавчому провадженню.

Вбачається, що при повторному поданні судового наказу №2н-133/2011р. на примусове виконання було присвоєно новий номер ВП №52862725, вчинені нові виконавчі дії щодо поданого виконавчого документу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що завершення виконавчого провадження відбувається не лише при закінченні виконавчого провадження, а й при поверненні виконавчого документа стягувачу та в останньому випадку стягувач має право повторного предявлення виконавчого документу для примусового виконання, відкривається нове виконавче провадження, присвоюється новий номер та відповідно документи подаються згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року.

Тобто, ПАТ «Укртелеком» від сплати авансового внеску згідно закону не звільнене, тому державний виконавець правомірно повернув виконавчий документ на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховано, що виконавче провадження було розпочато по старому закону, про це зазначено в ухвалі суду та дана відповідна правова оцінка.

Інші доводи апелянта зводяться до цитування правових норм матеріального та процесуального права, та його субєктивного тлумачення даних норм

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і висновків суду не спростовують.

Оскільки суд першої інстанції прийняв судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то, відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» відхилити.

Ухвалу Варвинського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: