Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-5036/09
У Х В А Л А

26 грудня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Демчика Р.В.,

при секретарі Зайцевої О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

встановив:

Головний державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 а саме в будинок 6 по вул. Фрунзе в м. Черкаси.

Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Центральному відділі ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-5036 від 5 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей а в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2008 року та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від за боржником зареєстровано право власності на 3/5 частин будинку 6 по вул. Фрунзе в м. Черкаси.

Вимоги державного виконавця боржник ігнорує.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 439 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При вирішенні питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи суд виходить з наступного.

На виконанні у Центральному відділі ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-5036 від 5 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей а в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2008 року та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від за боржником зареєстровано право власності на 3/5 частин будинку 6 по вул. Фрунзе в м. Черкаси.

Із копії актів державного виконавця, доданих до подання про примусове входження до житлового приміщення від 25 травня 2017 року та 8 грудня 2017 року, вбачається, що при виході державного виконавця за адресою мешкання боржника двері зачиненні, перевірити майновий стан боржника не вдалося.

За положеннями ч. 2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть провадитися у присутності понятих. Присутність понятих є обовязковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, повязаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Пунктом 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У зазначених актах, складених державним виконавцем при виході за місцем мешкання боржника відсутні докази про те, що сторона виконавчого провадження, а саме, боржник, повідомлявся про здійснення цих виконавчих дій своєчасно. При цьому суд враховує, що акти державного виконавця складено у відсутності понятих.

Крім того суд враховує, що кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстав для проникнення до вищезазначеної квартири недостатньо, обставини, викладені в поданні, не знайшли свого підтвердження через відсутність належних доказів

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 209, 376 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 15 днів з дня проголошення або отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_4