Справа № 182/7146/15-ц
Провадження № 2/0182/386/2017
10.04.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Тихомирова І.В.
при секретарі - Рахуба О.Г.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-
ОСОБА_1 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду із зазначеним позовом.
Свої вимоги мотивує тим, що на прохання відповідачки ОСОБА_3 позичити гроші, вона 11.03.2014 р. з кредитної карточки № НОМЕР_1, яка належить їй за кредитним договором укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк» в банкомату банку по вул. Шевченко в м. Нікополі, зняла 1000,00 грн. і передала їх відповідачу.
Після цього передала відповідачу кредитну картку для зручності погашення заборгованості та кредитних відсотків.
Через декілька днів на її мобільний телефон прийшли СМС повідомлення про зняття з її кредитної картки ще 600,00 грн. та 800,00 грн.
Вона зателефонувала ОСОБА_3, однак відповідач запевнив, що всі кошти будуть повернуті.
Протягом часу з 11.03.2014 р. по 12.06.2014 р. відповідач користувалася її карткою, а 26.06.2014 р. картка була заблокована у зв'язку із невірно введеним ПІН кодом.
Відповідач відмовляється від написання розписки про отримання коштів з кредитної картки, зараз на дзвінки не відповідає.
Вона звернулася із заявою про вчинення злочину, на яку отримала відповідь про необхідність звернутися до суду із позовом, оскільки мають місце цивільно-правові відносини.
В судовому засіданні позивач, представник позивача на задоволенні позову наполягали, просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача повідомлений належним чином про час, місце слухання справи, однак не зміг надати суду своїх повноважень для участі в справі, тому за клопотанням позивача, представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України.
При слуханні справи 07.07.2016 р. в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що дійсно відповідач отримувала кошти від ОСОБА_1, однак відбувалось це за спільною згодою. Розмір позичених у ОСОБА_1 коштів становить 4500,00 грн., які передала позивач.
Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 добровільно передала кредитну картку ОСОБА_3 та просила її знімати кошти з картки, які ОСОБА_3 потім передавала ОСОБА_1 Представник відповідача не заперечував, що відповідач дійсно знімала в банкоматі кошти з кредитної картки ОСОБА_1 протягом з 11.03.2014 року по 12.06.2014 року, однак наполягає, що здійснювала це на прохання ОСОБА_1, а куди позивач їх витратила і яка заборгованість по кредиту перед банком відповідачці відповідачу не відомо.
Також представник відповідача зазначив, що позивач могла б заблокувати картку, звернувшись до банку, побачивши, що ОСОБА_3 самостійно знімала кошти, однак цього не зробила, що підтверджує пояснення ОСОБА_3 про зняття коштів з картки за домовленістю з позивачем.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
В судовому засіданні представник відповідача визнав, що ОСОБА_3 позичала у ОСОБА_1 та зобов'язана повернути гроші в сумі 4500 грн.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За положеннями ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як передбачено ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.
Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Аналізуючи зазначені норми права суд приходить до думки, що позивачем, у порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не доведено того, що позивач самовільно використовувала її кредитну картку з метою отримання для себе коштів, оскільки зазначених фактів матеріали справи не містять, позивачем, представником позивача до матеріалів справи не залучалися та судом не добуті.
Представник відповідача погоджувався з тим, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 гроші в розмірі 4500,00 грн., тому на думку суду в цій частині позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати.
На підставі викладеного, керуючи ст. ст. 1046 1047, 1051 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 12, 57-60, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4500,00 грн. (чотири тисячі п'ятсот грн. 00 коп.) в рахунок погашення боргу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).
В іншій частині в позові відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Тихомиров