Справа № 136/1554/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" березня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «ОСОБА_2 Агро», третя особа: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким.

Він, ОСОБА_1, являється власником земельної ділянки (паю), площею 3,4862 га, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №07287 від 20.01.2002 року, кадастровий номер кад.№:04:000:0439.

05.01.2005 року він уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» договір оренди за №104, належної йому земельної ділянки, терміном на 10 років (п.4 Договору оренди) без чіткого визначення дати його закінчення.

25.10.2006 року вищевказаний договір був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 8.

18.05.2016 року він звернувся із відповідною письмовою заявою до ТЗоВ «Концерн «ОСОБА_2» про припинення дії договору по закінченню строку на який його було укладено, у звязку із чим його було поставлено до відома про наявність додаткової угоди до договору оренди землі за №104 від 05.01.2005 року, реєстраційний запис №8 від 27.12.2010 року, де у п.4 в графі «Орендодавець» проставлено підпис, проте він йому не належить.

Враховуючи, те що жодних додаткових угод він із вказаним підприємством не підписував, доручень з даного приводу нікому не давав, жодних перемовин із представниками Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» з приводу оренди земельних ділянок не було, позивач вважає, що було відсутнє вільне волевиявлення сторони правочину на укладення договору строком на 20 років, підроблений його підпис на примірнику додаткової угоди до договору оренди землі, тому вказану додаткову угоду слід визнати недійсною судом, так як було порушено його права на мирне володіння майном.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у заявленому обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що позивач з 2010 року отримував орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової вартості землі, про що засвідчував своїми підписами у відомостях товариства, отож знав про існування Додаткової угоди та її істотні умови, підписи на якій повністю збігаються із підписом на договорі та паспортних документах, тому вимоги за позовом є необґрунтованими, строк позовної давності позивачем пропущено, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, просила суд розгляд справи здійснювати у її відсутності, у письмовому запереченні поклалась на розсуд суду, вказавши, що при реєстрації додаткової угоди вона діяла в межах наданих їй повноважень та у відповідності до Закону Україгни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ВН №07287 (а.с.6), ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 3,4862 га в межах згідно з планом, що розташована на території Славнянської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер кад.№:04:000:0439.

05.01.2005 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «ОСОБА_2 Агро» було укладено Договір оренди землі №104, предметом якого є вищевказана земельна ділянка, строк дії договору сторонами було узгоджено на 10 (десять) років. Орендна плата визначена в розмірі 1,5 % (а.с.7-12). Вказаний договір 25.10.2006 року був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 8.

16.05.2016 року ОСОБА_1 письмово звернувся до ТОВ «Концерн «ОСОБА_2 Агро» із заявою, в якій просив про повернення належної йому земельної ділянки, оскільки він не бажає продовжувати Договір оренди (а.с.15).

Зазначені обставини сторонами спору визнавались, отож доказуванню, в силу ст.61 ЦПК України, не підлягають.

Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого станом на 27.11.2015 року, індексний номер 48553293, до Договору оренди землі №104 від 05.01.2005 року було внесено зміни Додатковою угодою від 27.12.2010 року щодо строку дії договору, який становить 20 років з правом пролонгації та орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки (а.с.14). Вказані зміни було проведено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Позивач вказує, що Додаткову угоду від 27.12.2010 року до Договору оренди землі №104 від 05.01.2005 року він не підписував, що не відповідає його внутрішній волі, відсутнє його волевиявлення спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені угодою, отож такий правочин має бути визнаний судом недійсним.

Згідно частин 1 - 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За загальними положеннями про договір Розділ ІІ ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та така угода підписана сторонами договору.

Додаткова угода від 27.12.2010 року до Договору оренди землі №104 від 05.01.2005 року судом не досліджувалась, оскільки відповідачем вона втрачена (лист за №102 від 28.02.2017 року), у позивача відсутня, а державним реєстратором з питань Державної реєстрації Липовецької районної державної адміністрації матеріали реєстраційної справи щодо реєстрації Додаткової угоди від 27.12.2010 року укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «Концерн «ОСОБА_2 Агро» надані у копіях.

Отож на день розгляду справи встановити наявність угоди, про оскарження якої позивач звернувся до суду, не представилось за можливе, оскільки у сторін та органу, який проводив її державну реєстрацію вона відсутня, відтак вирішити питання наявності волевиявлення сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків за такою угодою, яка не була надана експерту для проведення експертного дослідження та не була предметом дослідження судом, не представилось за можливе.

Зважаючи на те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а іншого не доведено позивачем, отож суд дійшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд, керується ст.88 ЦПК України, тому у разі відмови в задоволенні позову, усі понесені позивачем витрати, які підтверджені документально, відносить за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «ОСОБА_2 Агро», третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко