Справа № 132/192/17
Провадження № 2/132/274/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2017 Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Павленко І. В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок злочину та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок злочину та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що вироком Калинівського районного суду Вінницької області по справі №132/3041/16-к від 28.11.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено: ОСОБА_2 покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. 29.12.2016 року вирок набрав законної сили. Цивільний позов в кримінальному провадженні ним не заявлявся.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4 в ніч на 01.07.2015 року за попередньою змовою із ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи узгоджено, підійшли до домоволодіння, яке розташоване за адресою: провулок Український, №1, с. Гущинці, Калинівського району, Вінницької області, належного ОСОБА_1, та через хвіртку зайшли на територію. Після чого, шляхом відкриття клямки на дверях підсобного приміщення ОСОБА_2 проник в середину та маючи умисел на крадіжку чужого майна, повторно, з метою власного збагачення скоїв крадіжку жіночого велосипеду марки «Аіст», вартістю 1600 гривень, 2-х шкіряних сидінь до велосипеду, вартістю 150 гривень кожне на суму 300 гривень, 20-ти метрів 3-х жильного мідного кабелю, вартістю 13 грн. за 1 м. на суму 260 грн. та 3,3 метри 20-ти жильного мідного кабелю, вартістю 16 грн. за 1 метр на суму 52 гривні 8 копійок, які передав ОСОБА_3, що знаходився на території даного домогосподарства.

В подальшому, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_3 перенесли викрадене майно до місця проживання ОСОБА_4, чим завдали ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 2212,8 гривень. Просить стягнути з відповідачів на його користь в рівних частках майнову шкоду завдану внаслідок вчинення злочину в сумі 2212,8 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача на підставі довіреності ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, згідно поданої заяви позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди визнає в повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди визнає частково, просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявне в матеріалах справи.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, вироком Калинівського районного суду Вінницької області по справі №132/3041/16-к від 28.11.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено: ОСОБА_2 покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. 29.12.2016 року вирок набрав законної сили. Цивільний позов в кримінальному провадженні ним не заявлявся.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4 в ніч на 01.07.2015 року за попередньою змовою із ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, діючи узгоджено, підійшли до домоволодіння, яке розташоване за адресою: провулок Український, №1, с. Гущинці, Калинівського району, Вінницької області, належного ОСОБА_1, та через хвіртку зайшли на територію. Після чого, шляхом відкриття клямки на дверях підсобного приміщення ОСОБА_2 проник в середину та маючи умисел на крадіжку чужого майна, повторно, з метою власного збагачення скоїв крадіжку жіночого велосипеду марки «Аіст», вартістю 1600 гривень, 2-х шкіряних сидінь до велосипеду, вартістю 150 гривень кожне на суму 300 гривень, 20-ти метрів 3-х жильного мідного кабелю, вартістю 13 грн. за 1 м. на суму 260 грн. та 3,3 метри 20-ти жильного мідного кабелю, вартістю 16 грн. за 1 метр на суму 52 гривні 8 копійок, які передав ОСОБА_3, що знаходився на території даного домогосподарства.

В подальшому, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_3 перенесли викрадене майно до місця проживання ОСОБА_4, чим завдали ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 2212,8 гривень.

Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист від протиправних посягань на честь і гідність, життя і здоровя, особисту свободу і майно. Кожна особа, яка потерпіла від злочину, має право звернутися до суду з позовом до порушника її прав про відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК Україниз урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року із подальшими змінами, вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 28.11.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдали ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 2212,8 грн., а тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь позивача 2212,8 грн. у відшкодування майнової шкоди завданої злочином.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, що містяться в постанові

Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4

"Про судову практику в справах про відшкодування

моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою

від 25 травня 2001 року N 5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі

незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може

полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або

ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням

здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі

інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав,

у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у

порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість

продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з

оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Судом встановлено, що у зв'язку з крадіжкою позивач переніс певні моральні страждання - нервував у зв'язку з тим, що не може скористатись речами, які йому необхідні по господарству. Вказані обставини спричинили дуже багато незручностей та призвели до його морального пригнічення.

Тому, виходячи із засад виваженості, розумності, справедливості, суд оцінює моральну шкоду в 2000 грн.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 2212,8 гривень у відшкодування майнової шкоди завданої злочином та 2000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення у звязку з їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: