Ухвала

іменем україни

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представників: ОСОБА_5, ОСОБА_6, на ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2006 року № МL-А00/070/2006, кредитним договором від 03 серпня 2006 року № МL-А00/126/2006 та кредитним договором від 20 червня 2008 року № МL-А00А03/109/2008 у розмірі 2 900 269 грн 29 коп.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2006 року № МL-А00/070/2006, кредитним договором від 03 серпня 2006 року № МL-А00/126/2006 та кредитним договором від 20 червня 2008 року № МL-А00А03/109/2008 у розмірі 2 900 269 грн 29 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, в кінці травня 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представники: ОСОБА_6, ОСОБА_5, подали апеляційну скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду Волинської області від 09 червня 2016 року указану апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору за подання апеляційної скарги і надано строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представників: ОСОБА_5, ОСОБА_6, на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2016 року визнано неподаною і повернуто особам, які її подали.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представники: ОСОБА_5, ОСОБА_6, не погоджуються з ухвалою апеляційного суду та просять її скасувати, постановити нову ухвалу, якою позовну заяву залишити без розгляду і закрити провадження у справі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представників: ОСОБА_5, ОСОБА_6, на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2016 року, суддя апеляційного суду виходив із того, що подана апеляційна скарга не оплачена судовим збором.

При цьому суддя вважав, що за подання апеляційної скарги заявники повинні сплатити судовий збір у розмірі 47 854 грн 44 коп., враховуючи, що ціна позову становить 2 900 269 грн 29 коп., а ставка судового збору, що була сплачена позивачем при поданні позовної заяви, становила 43 504 грн 04 коп.

На виконання вимог зазначеної ухвали представниками відповідачів надано до суду квитанцію від 14 червня 2016 року № 41 про сплату судового збору у сумі 7 579 грн.

Визнаючи неподаною та повертаючи зазначену апеляційну скаргу, суддя виходив із того, що заявники не усунули недоліків апеляційної скарги - не сплатили судового збору у повному розмірі.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній станом на час подання апеляційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 травня - 1 450 грн.

Згідно з пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній станом на час подання апеляційної скарги) за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору встановлюється в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Так, відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній станом на час подання апеляційної скарги) за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Разом із тим у пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній станом на час подання апеляційної скарги) установлено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, законодавством установлена гранична межа максимального розміру судового збору для фізичної особи, враховуючи її менші майнові можливості порівняно з юридичною особою.

Отже, суддя апеляційного суду помилково вважав, що заявниками не усунуто недоліків апеляційної скарги, не сплачено у повному обсязі судовий збір за подання апеляційної скарги.

Отримавши від відповідачів вищевказану квитанцію про сплату судового збору у сумі 7 579 грн, суддя не перевірив належним чином правильності сплаченої суми та не дослідив питання про те, з яких міркувань виходили заявники, сплачуючи саме таку суму судового збору, у результаті чого дійшов передчасного висновку про визнання неподаною та повернення указаної апеляційної скарги.

Такий помилковий висновок судді апеляційного суду не може бути підставою для позбавлення відповідачів права на захист порушених прав, свобод та інтересів, оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а постановлена у справі ухвала судді апеляційного суду - скасуванню з передачею до суду апеляційної інстанції питання про відкриття апеляційного провадження згідно з вимогами ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представників: ОСОБА_5, ОСОБА_6, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Волинської області від 17 червня 2016 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

Л.М. Мазур

А.В.Маляренко

О.В.Ступак