Ухвала

іменем україни

31 березня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного м. Києва від 18 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням та відшкодування шкоди, спричиненої органами державної влади,

в с т а н о в и в:

13 березня 2017 року ОСОБА_2 направив поштою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У липні 2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2010 року з ОСОБА_3 стягнуто на його користь матеріальну шкоду в розмірі 5 270 грн, моральну в розмірі 40 000 грн, завданої злочином. Відшкодовано тільки 8 201,61 грн, вирок суду не виконаний, а тому, відповідно до ст. ст. 625, 1207 ЦК України просив стягнути з Держави Україна в особі Міністерства юстиції України на його користь 37 068,39 грн боргу за вироком суду від 01 лютого 2010 року, інфляційні втрати в розмірі 10 725,15 грн, 3% річних в розмірі 4 110,78 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного м. Києва від 18 січня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильнезастосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 1207 ЦК України передбачена можливість покладення обов'язку відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок злочину, на державу. Однак, за ч. 2 ст. 1207 ЦК України передбачено, що умови і порядок відшкодування державою шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, встановлюється законом. Ні на час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час перегляду судового рішення такого закону в Україні не прийнято. Оскільки державою не визначено умови та порядок відшкодування шкоди, висновок судів щодо відмови у задоволенні позову є законним і обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного м. Києва від 18 січня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням та відшкодування шкоди, спричиненої органами державної влади.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ