Справа №489/4802/17 27.12.2017
Провадження №22-ц/784/2658/17
Справа № 489/4802/17 Головуючий першої інстанції: Рум'янцева Н.О.
Провадження №22-ц/784/2658/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
Постанова

Іменем України

27 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий: Колосовський С.Ю.

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Лівшенко О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що з 22 липня 2006 року по 27 липня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею. Відповідач вихованням та утриманням сина не займається. У зв'язку з чим, вона була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. В результаті розгляду позову ухвалене рішення про його задоволення. Але рішення відповідач добровільно не виконує через що виникла заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення на належних умов проживання дитини.

Оскільки вона та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, а вона приділяє більше уваги дитині, займається його вихованням та матеріально утримує самостійно позивач просила суд визначити місце проживання дитини з нею.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_2 Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 липня 2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2017 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у третьому класі Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 імені Олега Ольжича, займається у Дитячо-юнацькому спортивному оздоровчому комплексі на відділенні гребля на байдарках і каное.

Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, а саме ОСОБА_2 разом з дитиною мешкають в житловому будинку по АДРЕСА_1. А відповідач проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї, складеного 11 серпня 2017 року службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, для дитини створені належні умови для проживання, утримання, навчання та всебічного розвитку.

По ініціативі ОСОБА_4 службою у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради 24 жовтня 2017 року проводилось обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 та складено відповідний акт. В результаті обстеження встановлено, що будинок занедбаний не жилий, двері не зачиняються, горище розвалене, в приміщенні павутиння, є диван та пічка. Для виховання та розвитку дитини умови не створені.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2017 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі ? частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2017 року до досягнення дитини повноліття.

Матеріальна можливість забезпечувати дитину наявна у обох батьків.

Із соціально - психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, складеного 13 вересня 2017 року вбачається, що стосунки дитини з матір'ю є дружелюбними, неконфліктними. Мати виступає важливою особистістю у житті дитини, яка з її боку відчуває підтримку, зацікавленість його інтересами, любов та увагу.

Щодо стосунків батька то вони є дещо недовірливими, для дитини є образливим те, що батько не завжди виконує обіцянки, не цікавиться його життям, іноді ображає значимих для нього людей. Між ними спостерігається порушення природного зв'язку.

За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 11 листопада 2017 року є можливим проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з матір'ю ОСОБА_2

Враховуючи наведене, а саме наявність спору між батьками щодо місця проживання дев'ятирічної дитини, який вони в досудовому порядку вирішити не змогли, психофізіологічні особливості малолітньої дитини, прихильність її до матері, а також виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність виняткових обставини для розлучення дитини з матір'ю. У зв'язку з чим вірно визначив, що встановлення місця проживання дитини з матір'ю буде максимально відповідати її інтересам.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом ст.161 СК (неможливість передачі дитини тому з батьків який не має самостійного доходу) не можна визнати обґрунтованим, тому що наявність доходу у позивача перевірялась органом опіки і піклування з наданням документів про роботу ОСОБА_2 в ТОВ «Україночка» на посаді менеджера з питань комерційної діяльності і управління. Крім того, згідно довідки №123 від 17 липня 2017 року ОСОБА_2 уклала договір на навчання сина ОСОБА_5 у Малій Компютерній Академії Миколаївського відділення ТОВ «ІТ-ШАГ» строком на п'ять років та сплатила 5900 грн. за перший семестр навчання.

В той же час, відповідач вимог про визначення місця проживання дитини з ним не заявляв, аліменти на дитину не сплачує, за розрахунком державного виконавця заборгованість станом на 01 вересня 2017 року складала 6911,27 грн. і продовжує збільшуватись.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 27 грудня 2017р.

Головуючий: Судді: