Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Соболєва Є.О.,

при секретареві Негоді В.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 408/3368/17-ц (провадження № 2-о/408/387/17) за заявою Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області.

У судовому засіданні учасники справи участі не брали: заявник подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Вимога заявника: Нижньотеплівська сільська рада просить визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_1 та передати її у власність територіальної громади.

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свою заяву Нижньотепілвська сільска рада вказала, що під час вивчення стану додержання земельного законодавства на території Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області виявлено, що 04 березня 2000 року померла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 5,49 умовних кадастрових гектарів без визначення меж ділянки в натурі на місцевості. Цю спадщину ніхто не прийняв.

Справу було відкрито провадженням 31.07.2017 та призначено до розгляду на 08 вересня 2017 року.

08 вересня 2017 року та 26 вересня 2017 року через неявку представника заявника справу розглядом було відкладено.

10 жовтня 2017 року від заявника надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Також від заявника надійшло клопотання, в якому Нижньотеплівська сільська рада просила витребувати зі Станично-Луганської державної нотаріальної контори інформацію про наявність в архіві спадкової справи після смерті ОСОБА_1, на що судом було зроблено відповідний запит.

10 листопада 2017 року справу розглядом відкладено до 22.12.2017 через неотримання інформації на запит суду зі Станично-Луганської ДНК, яка судом була отримана 18.12.2017.

12 грудня 2017 року до канцелярії суду від заявника надійшла відповідь на запит суду про склад родини померлої.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 29 травня 2017 року за № 1, вбачається, що ОСОБА_1 померла 04 березня 2000 року у с. Нижньотепле Станично-Луганського району Луганської області.

Після її смерті залишилась спадщина, яка, зокрема, складається із права на земельну частку пай розміром 5,49 умовних кадастрових гектарів зі складу земель КСП ім. Артема, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0139295 від березня 1997 року.

Свою вимогу заявник обґрунтовує вимогами Цивільного кодексу України.

Між тим суд вважає, що в даному випадку щодо оформлення спадщини підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу УРСР, оскільки ОСОБА_1 померла у 2000 році до набрання чинності Цивільним кодексом України.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 548 зазначеного Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

До початку судового засідання Нижньотеплівською сільською радою на запит суду надана відповідь від 12 грудня 2017 року № 391, з якої йдеться, що на день смерті ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Артема), 36. Разом з нею на день смерті була зареєстрована та проживала дочка померлої ОСОБА_2, яка померла 02 листопада 2004 року.

З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 12.06.2017 № 48032208 та № 48032192, а також відповіді державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 29.11.2017 № 999/01-10 видно, що після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не відкривалась, тобто заяв про прийняття спадщини до ДНК не подавались. Крім цього з цих документів також йдеться, що до ДНК не подавалась й заяви про відмову від спадщини.

Наведене вище свідчить, що після смерті ОСОБА_1 на підставі закону, що діяв на той час, за відсутності інших даних, спадщину фактично прийняла її дочка ОСОБА_2, яка вступила у володіння спадковим майном, однак до своєї смерті у 2004 році свої спадкові права не оформила.

Стаття 338 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Діючим законодавством не передбачено строків для оформлення спадщини та відповідальності за її не оформлення, а у ОСОБА_2, після її смерті, можливо залишились спадкоємці, що мають право на спадкування вже безпосередньо після неї, в тому числі й на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_1.

За таких обставин, враховуючи, що судом встановлені обставини прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1, заява Нижньотеплівської сільської ради про визнання цієї спадщини відумерлою не є обґрунтованою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 338 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання спадщини відумерлою, що залишилась після смерті ОСОБА_1, яка померла 04 березня 2000 року у с. Нижньотепле Станично-Луганського району Луганської області, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії заявником.

Головуючий: