АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 758/5355/17
Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Шахової О.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

представників третіх осіб: МВС України - ОСОБА_7, Національної

поліції України - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_10, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Національна поліція України, Міністерство внутрішніх справ України про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись у квітні 2017 року до суду з вищевказаним позовом обґрунтовував свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року відповідач ОСОБА_5 поширив щодо нього інформацію наступного змісту:

«...Это надо видеть, какая у них система...Среди бела дня, среди..., в центре Украины..., вот целая система организована. Абсолютно мафиозная. Нет ни одного полицейского... Потому что полиция берет 100 тысяч долларов в день, чтобы закрывать на это глаза. И это делится между ОСОБА_3, часть между прокуратурой, часть - местным властям».

«...Зарабатывает таможня, ОСОБА_3, прокуратура, СБУ, все, кто крышует, местный губернатор и обсовет».

Позивач вважав, що вказаним виступом ОСОБА_5 розповсюдив неправдиву та наклепницьку інформацію і звинуватив, зокрема, позивача в злочинних діях - у вчиненні корупційних кримінальних правопорушень, що не відповідає дійсності та є брехнею.

Також, позивач вказував, що зазначений виступ ОСОБА_5 розміщений в мережі Інтернет за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_1, володільцем доменного імені якого є відповідач Фізична особа - підприємець ОСОБА_10

Крім того, відеозапис, де ОСОБА_5 поширено недостовірну інформацію щодо позивача, міститься на офіційному каналі відповідача ОСОБА_5 на інтернет-ресурсі Youtube, за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказаний відеозапис тільки на цьому ресурсі було переглянуто 33 028 рази. Цей відеозапис відкритий для перегляду необмеженого кола осіб за вказаними вище посиланнями, як на території України, так і за її межами.

Позивач вважав, що поширена щодо нього відповідачами інформація ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Відтак, ставив питання про визнання вказаної інформації недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію та зобов'язання відповідачів ОСОБА_5 та фізичну особу-підприємця ОСОБА_10 спростувати цю недостовірну інформацію, шляхом розміщення відеозапису спростування із виступом ОСОБА_5 в мережі Інтернет на тому ж веб-сайті протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі, в якому ОСОБА_5 оголосить резолютивну частину судового рішення у даній справі із зазначенням, що розповсюджена ним вищевказана інформація є недостовірною і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію.

Також, позивач ставив питання про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 видалити в мережі Інтернет недостовірну інформацію, а саме: : «... полиция берет 100 тыс. долларов в день, чтобы закрывать на это глаза. И это делится между ОСОБА_3, часть между прокуратурой, часть - местным властям», та «зарабатывает таможня, ОСОБА_3, прокуратура, СБУ, те, кто крышует местный губернатор и обсовет», - яка знаходиться в мережі Інтернет на веб сайті http://u-news.com.ua за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року позов було задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 року на сайті u-news.com.ua, а саме:

«... полиция берет 100 тыс. долларов в день, чтобы закрывать на это глаза. И это делится между ОСОБА_3, часть между прокуратурой, часть - местным властям».

«зарабатывает таможня, ОСОБА_3, прокуратура, СБУ, все, кто крышует местньй губернатор обсовет»,

Зобов'язано ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію, а саме: «... полиция берет 100 тыс. долларов в день, чтобы закрывать на это глаза. И это делится между ОСОБА_3, часть между прокуратурой, часть - местным властям», та «зарабатывает таможня, ОСОБА_3, прокуратура, СБУ, все, кто крышует местньй губернатор обсовет», яка була розповсюджена ІНФОРМАЦІЯ_4 року - у той же спосіб, в який ним було поширено недостовірну інформацію, а саме: розмістити відеозапис спростування із виступом ОСОБА_5 в мережі Інтернет на тому ж веб-сайті, а саме http://u-news.com.ua. протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі, в якому зобов'язано ОСОБА_5 оголосити резолютивну частину судового рішення в даній справі із зазначенням, що розповсюджена ним вищевказана інформація є недостовірною і тою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_3.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу де ставив питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача та представники третіх осіб у судовому засіданні не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення.

Представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Відповідач, фізична особа - підприємець ОСОБА_10 про день і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково виходив з того, що факти поширення вказаного виступу на веб-сайтах «u-news.com.ua» та «YOUTUBE» знайшли своє підтвердження ( скріншоти, роздруківки з вказаних сайтів, копії відеозапису виступу ОСОБА_11).Поширені відомості є фактичними твердженнями і не підпадають під категорію оціночних суджень, оскільки містять конкретні фактичні дані, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності і спростовані в разі встановлення факту їх недостовірності. Не є за своїм змістом критикою чи оцінкою дій позивача, зазначаються як констатація фактів. Так як у вказаних фразах відсутні будь-які мовні засоби, які б вказували на наявність оціночних суджень висловлених відповідачем. Після оприлюднення відеозапису виступу відповідача, інші засоби масової інформації, журналісти та окремі представники суспільства сприйняли поширену інформацію саме як фактичні твердження. Аналіз коментарів фізичних осіб, залишених на відповідних веб -сайтах після перегляду відеозапису із виступом відповідача, свідчить що у багатьох людей після перегляду вказаного виступу виникла негативна реакція щодо позивача, та сформувалася негативна оцінка його діяльності як Міністра внутрішніх справ України. Відтак порушено право на повагу до честі, гідності та недоторканості ділової репутації позивача.

Стосовно позовних вимог, пред'явлених до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_10, то суд вважав їх недоведеними, оскільки зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача, позовні вимоги до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 ґрунтується на тому, що останній є власником веб-сайту «u-news.com.ua».

Однак, фізична особа - підприємець ОСОБА_10, надав суду витяг із протоколу WHOIS - відкритого мережевого протоколу прикладного рівня, що базується на протоколі ТСР, основним застосуванням якого є отримання реєстраційних даних про власників доменних імен, ІР-адрес і автономних систем.

У вказаному витягу зазначено, що реєстратором (суб'єктом, який здійснив реєстрацію) домену «u-news.com.ua», що є адресою веб-сайту «u-news.com.ua», є фізична особа - підприємець ОСОБА_10 Вказаний факт підтверджено і самим відповідачем під час судового розгляду справи. При цьому у витягу не зазначено реєстранта цього доменного імені, тобто юридичної або фізичної особи, на ім'я якої було зареєстровано домен «u-news.com.ua». Сам відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_10 зазначив, що здійснюючи діяльність на користь іншої фізичної особи на її замовлення за плату на підставі відповідного публічного цивільно-правового договору. При цьому достатнім обсягом персональних даних, що давали б змогу ідентифікувати цю особу реєстранта, він не володіє.

Відтак із протоколу WHOIS не можна зробити висновок, що саме відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_10 є власником веб-сайту «u-news.com.ua». Будь-яких інших доказів на підтвердження цієї обставини під час судового розгляду справи суду не надано. У зв'язку з цим, суд вважав недоведеним той факт, що власником веб-сайту «u-news.com.ua» є фізична особа - підприємець ОСОБА_10.

Розглядаючи спір колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно в всебічно дослідив і оцінив надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так у відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ю та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Стаття 297 ЦК України встановлює, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач зазначав, що суд першої інстанції у порушення положень ст.ст. 58, 60, 64, 212 ЦПК України безпідставно визнав належними надані позивачем докази щодо поширення недостовірної інформації відповідачем ОСОБА_5 Відповідач заперечував щодо наданих доказів, оскільки неможливо встановити їх автентичність, звідки отримано наданий суду відеозапис, з якого джерела, яким чином визначено автентичність відеозапису, яким чином можна довести оригінальність роздруківок скриншотів з сайтів, чим позивач доводить, що на відеозаписі саме ОСОБА_5, а не інша, схожа на нього особа, чим доводиться той факт, що висловлювання на відеозапису стосуються саме позивача.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах діючого законодавства.

Так у ході розгляду справи позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог було надано компакт - диск з відеозаписом, який було завантажено на сайті u-news.com.ua». На підтвердження того, що даний відеозапис завантажено саме із вказаного сайту представником позивача було долучено протокол огляду веб - сторінки, яким зафіксовано зміст веб -сторінки та факт завантаження відеозапису з даної веб - сторінки. Відеозапис був також розміщений на каналі ОСОБА_5, у його виступі неодноразово безпосередньо зазначено прізвище позивача ОСОБА_3 (ОСОБА_3), також вказується на його посадовий статус (Голова МВС, особа, через яку спрямовується і координується діяльність Національної поліції України). Це дає підстави вважати, що під прізвищем ОСОБА_3 відповідач мав на увазі саме Міністра внутрішніх справ України.

При цьому слід зазначити, що відповідач вказуючи в апеляційній скарзі на неналежність та недопустимість ( ст. 58, ст. 59 ЦПК України) наданих до суду позивачем доказів, будь-яких доказів на їх спростування не надав. Хоча у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Аналогічні зобов'язання покладаються на відповідача і відповідно до положень ст. 277 ЦК України.

На думку колегії суддів, не можуть бути підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку про звинувачення відповідачем позивача ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ст. 364 та 368 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в рішенні не зазначав (як встановлений факт) що відповідач безпосередньо вказував про вчинення позивачем злочинів з посиланням на відповідні статті КК України.

У той же час спосіб викладення відповідачем поширеної інформації дає підстави для сприйняття її як інформацію про те, що Національна поліція України бере щодня гроші, частина від яких іде ОСОБА_3 ( як Міністру внутрішніх справ України) через якого спрямовується і координується діяльність Національної поліції України. А відтак, перераховані у виступі відповідача правоохоронні органи, та ОСОБА_3, як посадова особа наживаються на незаконному видобутку бурштину.

Дії, які за твердженням відповідача начебто вчиняє позивач на сьогодні визнаються протиправними і кримінально - караними діяннями, передбаченими відповідними статтями Кримінального кодексу України про що правомірно зазначив і суд першої інстанції в своєму рішенні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та ст. 2 КК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доти її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину.

Під час розгляду справи позивачем були надані документи : - лист Генеральної прокуратури України; - лист Департаменту інформаційних технологій МВС України за інформацією з яких вбачається, що на час розгляду справи в суді повідомлення про підозру ОСОБА_3 не оголошувалось, до кримінальної відповідальності він не притягувався та не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має у розшуку не перебуває.

Не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи і доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків суду першої інстанції, в частині того, що поширені відомості є фактичними твердженнями і не підпадають під категорію оціночних суджень.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Предметом судового розгляду є висловлювання відповідача, від ІНФОРМАЦІЯ_4 року на сайті u-news.com.ua, а саме: «... полиция берет 100 тыс. долларов в день, чтобы закрывать на это глаза. И это делится между ОСОБА_3, часть между прокуратурой, часть - местным властям».

«зарабатывает таможня, ОСОБА_3, прокуратура, СБУ, все, кто крышует местньй губернатор обсовет».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що зазначені вище фрази за своїм характером є фактичними твердженнями і не підпадають під поняття оціночного судження.

Так як вони містять у собі фактичні дані, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Зазначена в цих висловах інформація також може бути об'єктивно спростовано в разі встановлення її недостовірності.

Вказані фрази були сказані в стверджувальній формі, при цьому в даних фразах не були використані мовні засоби, які б давали підстави припускати, що вони є припущеннями, винятково власними суб'єктивними думкою, або поглядом автора.

За своїм змістом вказані фрази не є критикою або оцінкою певних дій або подій, про що свідчить стверджувальний характер фраз, відсутність відповідних мовних засобів. Відповідачем не використовуються гіперболи, алегорії, елементи сатири та інші стилістично - мовні засоби, як б не давали можливість тлумачити інформацію, зазначену у цих фразах, як конкретні фактичні дані.

Також апелянтом вказувалось на те, що судом не було взято до уваги судову практику, щодо визнання висловлювань відповідача оціночними судженнями з урахуванням того, що позивач по справі є Міністром внутрішніх справ України ( публічною особою) а відтак повинен бути готовим до підвищеної критики. І межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Однак, відповідачем при цьому не взято до уваги те, що ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі та ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватися основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості.

При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: