Дата документу 19.12.2017 Справа № 554/9771/17
Провадження № 2/554/4204/2017
УХВАЛА

19 грудня 2017 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька; третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 07.12.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька; третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради.

З 15.12.2017 року вступив в дію новий ЦПК України. Згідно Перехідних положень, розділ ХІІІ п.11, заяви чи скарги, подані до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заява ОСОБА_1 подана бездодержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зазначену позовну заяву треба залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст.175,177 ЦПК України, а саме: заява, зокрема, повинна містити: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорту для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору; позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Всупереч вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України в позовній заяві позивача не зазначено вищеперелічених даних.

Згідно Закону України «Про судовий збір» ст.4 п.2 - за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 гривень).

Згідно позовної заяви позивачем предявлено немайновий позов, та судовий збір не сплачено відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

До заяви взагалі не додані документи, перелічені в додатку, немає копій позовної заяви та документів для відповідача та третьої особи.

Крім того, позивач не зазначила відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, не надала підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; не зазначила підстави звільнення позивача від сплати судового збору, не виклала в позовній заяві обставини, якими обґрунтовує свої вимоги та не зазначила доказів, що підтверджують кожну обставину.

За змістом п. 4 Правил перетинання державного кордону, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд дитини за кордон здійснюється за документами, в яких має бути зазначено державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Для дитини, яка перебуває у пункті пропуску через державний кордон у супроводі одного з батьків, одним із таких документів є нотаріально посвідчена згода другого з батьків або рішення суду. Тому, визначення у рішенні суду при наданні дозволу на виїзд дитини за кордон держави прямування та відповідного часового проміжку перебування дитини у цій державі є обов'язковим.

Позивач в позовній заяві не конкретизувала свої позовні вимоги, оскільки вказала близько 20 держав прямування, проте відповідні часові проміжки перебування дитини у цих державах не зазначила; не обґрунтувала свої вимоги та не зазначила доказів на підтвердження кожної обставини.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька; третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, - залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, про що її повідомити.

Розяснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Чуванова