Справа № 308/5161/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 за яким просить суд: стягнути із останнього на свою користь заборгованість у розмірі 541 281,25 грн., а саме: за кредитом 324 303,14 грн. та по відсотках 216 978,11 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

12.10.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) (надалі за текстом - Первинний кредитор) та фізична особа громадянин України яким є - ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач) уклали кредитний договір № 1756 (надалі за текстом - Кредитний договір).

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Первинний кредитор (за Кредитним договором - Кредитор) зобовязався надати Відповідачеві (за ОСОБА_2 - Позичальникові) кредит у сумі 28 693,00 дол. США.

Відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені Кредитного договору повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів.

17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до ОСОБА_2 відступлення. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним ОСОБА_2 №1756 від 12.10.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобовязання повністю виконали - ТОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься у Додатку №1 до ОСОБА_2 відступлення.

Первинний кредитор свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 28 693,00 дол. США.

В свою чергу, Боржник, неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 09.03.2016 р., має прострочену заборгованість:

-за кредитом 12 239,18 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 324 303,14 грн.,

-по відсотках 8 188,74 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 216 978,11 грн.

Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобовязання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вважає, що вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту та заборгованість за відсотками.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2016 року за вищевказаною позовною заявою було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

В подальшому згідно розпорядження № 1126 по справі № 308/5161/16-ц дану справу було повторно перерозподілено у звязку тим, що суддя Микуляк П.П. звільнений з посади судді Ужгородського міськрайонного суду.

Згідно протоколу про повторний автоматичний розподіл справ між суддями від 07.11.2016 року справу було розподілено на суддю Дергачову Н.В.

За ухвалою від 08.11.2016 року судом було прийняти до свого провадження цивільну справу № 308/5161/16-ц, та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином.

Відповідач жодного разу на розгляд справи не прибув, будь яких заяв до суду від нього також не надходило, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та громадянином ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1756, за умовами п. 2.1, 2.2, 2.3 якого ОСОБА_2 зобовязався надати Відповідачеві кредит у сумі 28 693,00 дол. США під 9,5 % річних із кінцевим терміном погашення 11.10.2014 року на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, Відповідач зобовязався погашення кредиту та процентів за ним здійснювати щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1).

Згідно п. 5.3.2 ОСОБА_2 має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, суму неустойки і збитків, передбачених цим договором, у випадках, якщо позичальник не виконав у строк свої обовязки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом.

Про необхідність дострокової сплати суми заборгованості за цим договором з вищевказаних підстав банк зобовязаний письмово повідомити позичальника (поштою з повідомленням; при явці останнього в банк; вручення банком особисто позичальнику під розписку) протягом 3 днів до вчинення необхідних дій по примусовому стягненню суми.

Пунктом 2.5 договору також передбачено, що кредит надається позичальнику на придбання автомобіля Hyndai Tucson.

Як вбачається із додатку № 1 до кредитного договору «Графік щомісячного погашення кредиту та відсотків» погашення кредиту повинно було відбуватися у період з 12.10.2007 року по 12.09.2014 року шляхом сплати диференційних (класичних) платежів, які складаються із основного боргу у розмірі 341,58 доларів США, який виплачується рівними частинами, та відсотка, який нараховується на залишок заборгованості.

17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний

промислово-інвестиційний банк» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до ОСОБА_2 відступлення. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним ОСОБА_2 №1756 від 12.10.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобовязання повністю виконали - ТОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься у Додатку №1 до ОСОБА_2 відступлення.

Відповідно до витягу з Реєстру позичальників (додаток № 1) до ОСОБА_2 про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року за договором № 1756 від 12.10.2007 року було відступлено право вимоги у позичальника ОСОБА_1.

Первинний кредитор свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 28 693,00 дол. США.

В свою чергу, Боржник, неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 09.03.2016 р., має прострочену заборгованість:

-за кредитом 12 239,18 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 324 303,14 грн.,

-по відсотках 8 188,74 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 216 978,11 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходить права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобовязанні згідно ст. 516 ЦК України здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Пунктом 5.3.4 договору про іпотечний кредит передбачено, що банк має право відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням позичальника протягом 5 днів з моменту укладення договору з цього приводу про особу нового кредитора.

Суду надано повідомлення від 13.04.2016 року № 104178 про заміну кредитора у зобовязанні.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заміна сторони у зобовязанні на позивача внаслідок передання первісним кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) є правомірним та відповідає умовам кредитного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.09.2014 у справі за № 6-145цс14, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Крім того, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-190цс15 (постанова від 16.09.2015 року) статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

У справі, яка є предметом перегляду, кредитний договір укладено сторонами 23 серпня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

З урахуванням вищезазначених правових позицій Верховного суду України суд дійшов висновку, що оскільки позивач не ставить питання щодо стягнення суми боргу у валюті, відсутні підстави для зясування наявності у нього ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, про обґрунтованість вимог позивача.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, ст. 526, 1048, 1054 ЦК України, суд -

ВИР І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Закарпатська область, м. Чабанівка, вул. Л.Українки, буд. 75, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», Київська область, м Бровари, бульвар Незалежності, 14, ідентифікаційний код 35326253, заборгованість за кредитним договором від 12.10.2007 року № 1756 за станом на 09.03.2016 р. у розмірі 541 281,25 грн. (пятсот сорок одна тисяча двісті вісімдесят одна гривня 25 копійок), яка складається із заборгованості: за кредитом у сумі 324 303,14 грн. та по відсотках 216 978,11 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Закарпатська область, м. Чабанівка, вул. Л.Українки, буд. 75, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», Київська область, м Бровари, бульвар Незалежності, 14, ідентифікаційний код 35326253, витрати із сплати судового збору в сумі 8 119,22 грн. (Вісім тисяч сто девятнадцять гривень 22 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В Дергачова