АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Міцнея В.Ф., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

позивач публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевчнеківського районного суду м.Чернівці від 08 грудня 2014 року, головуючий у першій інстанції ОСОБА_3,

встановила:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» у березні 2012 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зазначало, що між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» , та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 27 вересня 2007 року №0, за яким публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зобов»язалося надати кредит в розмірі 480000 доларів США на строк до 27 вересня 2028 року.

Виконання зобов»язання забезпечено договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» , та ОСОБА_2 поруки від 27 вересня 2007 року №144773.

Посилаючись на невиконання зобов»язання та направлення ОСОБА_1 13 січня 2012 року вимоги про виконання зобов»язання, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредит в сумі 451261,09 долара США, проценти за користування кредиту в сумі 60 076,12 долара США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 5135,28 долара США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в сумі 23221,94 долара США солідарно.

Справа №2-941/12 Головуючий у 1 інстанції Данилюк М.І,

Провадження №22-ц/794/1311/17 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Категорія 27

Під час розгляду справи публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» збільшило позовні вимоги, просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 кредиту від 27 вересня 2007 року №0 грошові кошти в сумі 639649,43 доларів США, що еквівалентно 9256800,61 гривень, солідарно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 кредиту від 27 вересня 2007 року №0 грошові кошти в сумі 639649,43 доларів США, що еквівалентно 9256800,61 гривень.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 2 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2014 року залишено без змін.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ч.1 ст.554 ЦК України та, встановивши невиконання зобов»язання за договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 кредиту від 27 вересня 2007 року №0, вважав, що з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» грошові кошти в сумі 639649,43 доларів США, що еквівалентно 9256800,61 гривень, солідарно.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає повністю.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Встановлено, що між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 27 вересня 2007 року №0, за яким публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зобов»язалося надати кредит в розмірі 480000 доларів США на строк до 27 вересня 2028 року.

Виконання зобов»язання забезпечено договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 поруки від 27 вересня 2007 року №144773.

На підставі ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення зобов»язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.

Згідно зі частинами 1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Верховний Суд України у правовому висновоку у постанові від 21 травня 2012 року № 6-18цс11 зазначив, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується, а тому в цьому випадку не обовязково звертатися до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору. Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

За змістом п.3.1договору між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 27 вересня 2007 року №144773 договір діє до повного виконання зобов»язань за кредитним договором.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Водночас, Верховний Суд України у правовому висновоку у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15 зазначив, оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

З матеріалів справи вбачається звернення публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у березні 2012 року, тобто протягом шести місяців від дати для дострокового повернення кредиту.

Обсяг зобов»язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов»язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Отже, припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди.

За змістом п.1.1 договору між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 27 вересня 2007 року №144773 предметом договору є надання поруки за виконання ОСОБА_1 зобов»язань за договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» , та ОСОБА_1 кредиту від 27 вересня 2007 року №0.

Згідно із п. 2.1 наведеного договору кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Відповідно до пункту 1.3.2 договору між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» , та ОСОБА_1 кредиту 27 вересня 2007 року №0 може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених частиною першою пункту 10.2.

За змістом пункту 5.2 договору сторони погодили, що банк згідно з умовами пункту 1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі: а) порушення позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього договору та (або) умов договорів, за якими надано забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором); б) погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи тощо, а також даних щодо дотримання позичальником кредитної дисципліни (зокрема, своєчасного погашення заборгованості та (або) виконання інших зобовязань позичальника за цим договором; в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та (або) кредитами, або зміни в грошово-кредитній політиці Національного банку України (далі НБУ) (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% порівняно з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ); та (або) підвищення ставки на три відсоткові пункти за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки. При цьому про збільшення та встановлення нового розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати її збільшення із зазначенням її розміру та дати початку дії шляхом надсилання поштою відповідного рекомендованого листа; такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана в повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

27 вересня 2007 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за умовами пункту 1.5 якої пункт 10.2 основного договору доповнено новим абзацом такого змісту:

«У випадках настання обставин:

передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до пункту 1.3.1 договору;

передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 договору процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10 % для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5 % для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно з пунктом 1.3.1 договору;

передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування».

Встановлення додатковою угодою між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 № 1 від 27 вересня 2007 року можливості установлення банком конкретних розмірів процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних обставин, зокрема: подвійної процентної ставки, процентної ставки, збільшеної не більше ніж на 10 % для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, та процентної ставки на рівні чинних процентних ставок банку за програмами кредитування призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 10 вересня 2014 року у справі № 6-70цс14 з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у звязку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Згідно з ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 5 червня 2013 року у справі №6-43цс13).

З матеріалі справи не вбачається інформованості поручителя щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у звязку з порушенням позичальником кредитної дисципліни.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не надавалась згода у передбачений договором поруки спосіб на встановлення нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у звязку з порушенням позичальником кредитної дисципліни слід дійти висновку про припинення поруки та права публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

З огляду на наведене судове рішення в частині задоволення позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 кредиту від 27 вересня 2007 року №0 грошові кошти в сумі 639649,43 доларів США, що еквівалентно 9256800,61 грн. ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 кредиту від 27 вересня 2007 року №0 грошові кошти в сумі 639649,43 доларів США, що еквівалентно 9256800,61 грн. підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

На підставі ч.4 ст.370 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 суд розглянув доводи недоведеності надання кредитних коштів, права на дострокове стягнення, розміру пені та стягнення пені не в грошовій одиниці України.

Керуючись п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 кредиту від 27 вересня 2007 року №0 грошових коштів в сумі 639649,43 доларів США, що еквівалентно 9256800,61 грн., судових витрат скасувати.

У позові публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

В решті залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 2 квітня 2015 року в частині залишення рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 грудня 2014 без змін в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором між відкритим акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 кредиту від 27 вересня 2007 року №0 грошових коштів в сумі 639649,43 доларів США, що еквівалентно 9256800,61 грн., судових витрат скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді О.О. Одинак

ОСОБА_5