справа №619/83/17
провадження №2/619/383/17
РІШЕННЯ

іменем України

10 квітня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого - судді Болибок Є.А.

за участю: секретаря судового засідання Булах С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив

ТОВ «Компанія Дасті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором приєднання №5387346/N-8 від 12.08.2014 року в сумі 32564,02 грн. В обґрунтування позову ТОВ «Компанія Дасті» зазначило, що ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_1 12 серпня 2014 року уклали Договір приєднання №5387346/N-8, на підставі якого Банк надав Позичальникові овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 10000 гривень, зі сплатою 16% фіксованої процентної ставки річних від суми заборгованості, а також щомісячною сплатою комісійної винагороди у розмірі 4,49 % від суми отриманого кредиту та Додатку №1 до договору приєднання №5387346/N-8 від 12.08.2014 року. Загальна сума щомісячного платежу по вищезазначеним зобовязанням визначена в додатку №1 до договору кредиту та становить 940,00 грн. Кредит, проценти за користування кредитом, комісійна винагорода сплачуються в період встановлений графіком погашення кредиту визначеного у Додатку №1 до Договору кредиту не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 01 вересня 2014 року. 21 листопада 2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Фрегат» був укладений договір про відступлення права вимоги відповідно до якого первісний Кредитор за плату передав/відступив, а ОСОБА_2 кредитор ТОВ «Фрегат» одержав/набув право вимоги, належні Первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між Первісним кредитором та відповідними фізичними особами, перелік яких зазначено в додатку № 1 який є невідємною його частиною. 26 грудня 2014 року ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» укладено тристоронній договір про заміну сторони в зобовязанні згідно якого здійснена заміна сторони в зобовязанні, а саме ОСОБА_2 кредитора ТОВ ««Фрегат» у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, який укладено з Банком замінено на ТОВ «Компанія Дасті». З моменту підписання договору усі права та обовязки ОСОБА_2 кредитора за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року переходять від ТОВ «Фрегат» до ТОВ «Компанія Дасті». 14 січня 2015 року сторонами ПАТ «ІМЕКСБАНК» та новим кредитором ТОВ «Компанія Дасті» були виконанні зобовязання до Договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року. Відповідно до п.1.2 Договору відступлення прав вимоги від 21.11.2014 року ОСОБА_2 кредитора одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобовязань за відповідним кредитним договором, зокрема що до сплати заборгованості за кредитом, процентами, штрафами, пенями, витратами понесеними Первісним кредитором в звязку з не виконання боржником своїх зобовязань, тощо. Таким чином ТОВ «Компанія Дасті» має право вимагати від позичальника виконання зобовязання щодо сплати заборгованості за отриманим кредитом, також за відсотками та штрафними санкціями, які нараховуються відповідно до умов укладеного Договору кредиту. Позичальник ОСОБА_1 порушила умови Договору кредиту, а саме не здійснює повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів передбачених договором в строки визначені у Додатку №1 до Договору. ТОВ «Компанія Дасті» звернулося до відповідача з листом-претензією щодо повернення заборгованості за кредитом в звязку з порушенням зобовязань за Договором кредиту та вимогою погасити заборгованість в повному обсязі. Але позичальником зазначені вимоги щодо погашення простроченої заборгованості в добровільному порядку залишились без уваги та задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнала частково, а саме в сумі 7662,50 грн. також подала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що відповідно до Договору від 06 січня 2015 року про внесення змін до Договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року та Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року в редакції договору від 06 січня 2015 року, від ПАТ «ІМЕКСБАНК» до ТОВ «Компанія Дасті» перейшло право вимоги за кредитним Договором №5387346/N-8 в сумі 9157,71 грн. Відповідач добросовісно виконувала умови договору кредиту на користь первісного кредитора до моменту переходу права вимоги до нового кредитора (06.01.2015), сплатила на рахунок ПАТ «ІМЕКСБАНК» 12 січня 2015 року платіж (після переходу права вимоги до ТОВ «Компанія Дасті») у сумі 940 гривен згідно графіку погашення заборгованості (враховуючи той факт, що не отримувала інформації та доказів про перехід права вимоги до нового кредитора),у Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року в редакції договору від 06 січня 2015 року безпідставно зазначено про заборгованість зі сплати процентів та комісії, адже добросовісневиконання відповідачем своїх обовязків підтверджується квитанціями про сплату платежів за кредитним договором,ТОВ «Компанія Дасті» не є фінансовою установою, не має право нараховувати проценти, комісію та штрафні санкції з моменту набуття права вимоги 06січня 2015року,сума процентів та комісії за користування кредитом з 01.01.2015 до07.01.2015 нарахована ПАТ «ІМЕКСБАНК» та становить 24,10 грн та 72,42 грн відповідно,враховуючи сплату тіла кредиту, нарахованих процентів та комісії ПАТ «ІМЕКСБАНК» за січень 2015 за наступними розрахунками 940-376,45-24,1-72,42=467,03 грн ця сума є залишковою та підлягає внесенню на погашення тіла кредиту згідно п.4.6. Публічного договору про надання кредиту (овердрафту) з використанням банківської платіжної картки. Вважає, шо сукупна заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 8134,64-467,03=7667.61 гривень. ТОВ «Компанія Дасті» не є учасником ринку фінансових послуг, учасником відносин з надання кредиту, а відтак відсутні підстави стягнення інших виплат з ОСОБА_1, крім основного боргу. Позивач за своїм правовим статусом не відноситься ні до юридичних осіб, ні до суб'єктів підприємницької діяльності, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових ринків» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а відтак відсутні підстави стягнення інших виплат з ОСОБА_1 крім тих, які вказані у договорі про відступлення права вимоги, а саме відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року в редакції договору від 06 січня 2015 року з врахування платежу за січень 2015 року. Враховуючи те, що Договір про відступлення права вимоги від ПАТ «ІМЕКСБАНК» до ТОВ «Компанія Дасті» був укладений станом на 06 січня 2015 року, не була врахована остання сплата від 12.01.2015 року у розмірі 940,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, відповідач вважає, що остання сплата є належним виконанням зобовязання, тому її також необхідно зарахувати в суму боргу.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов визнали частково в сумі 7662,50 грн, в іншій частині позову просили відмовити з підстав, які зазначені у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 просив позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, які зазначені у позовній заяві.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

12 серпня 2014 року ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_1 уклали Договір приєднання №5387346/N-8, на підставі якого Банк надав Позичальникові овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 10000 гривень, зі сплатою 16% фіксованої процентної ставки річних від суми заборгованості, а також щомісячною сплатою комісійної винагороди у розмірі 4,49 % від суми отриманого кредиту та Додатку №1 до договору приєднання №5387346/N-8 від 12.08.2014 року. Загальна сума щомісячного платежу по вищезазначеним зобовязанням визначена в додатку №1 до договору кредиту та становить 940,00 грн. Кредит, проценти за користування кредитом, комісійна винагорода сплачуються в період встановлений графіком погашення кредиту визначеного у Додатку №1 до Договору кредиту не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 01 вересня 2014 року.

21 листопада 2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Фрегат» був укладений договір про відступлення права вимоги відповідно до якого первісний Кредитор за плату передав/відступив, а ОСОБА_2 кредитор ТОВ «Фрегат» одержав/набув право вимоги, належні Первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між Первісним кредитором та відповідними фізичними особами, перелік яких зазначено в додатку №1 який є невідємною його частиною.

26 грудня 2014 року ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» укладено тристоронній договір про заміну сторони в зобовязанні згідно якого здійснена заміна сторони в зобовязанні, а саме нового кредитора ТОВ ««Фрегат» у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, який укладено з Банком замінено на ТОВ «Компанія Дасті». З моменту підписання договору усі права та обовязки ОСОБА_2 кредитора за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року переходять від ТОВ «Фрегат» до ТОВ «Компанія Дасті».

14 січня 2015 року сторонами ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Компанія Дасті» були виконанні зобовязання до Договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно договору приєднання №5387346/N-8 від 12.08.2014, ПАТ «ІМЕКСБАНК»надало ОСОБА_1 грошові кошти.

Між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Фрегат» 21 листопада 2014 року був укладений договір про відступлення права вимоги.

26 грудня 2014 року ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» укладено тристоронній договір про заміну сторони в зобовязанні.

Як вбачається з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 в редакції договору від 06.01.2015, первісний кредитор передав/відступає, а новий кредитор одержує/набуває право вимоги у ОСОБА_1 за договором №5387346/N-8 від 12.08.2014 року заборгованості у розмірі 9157,71 грн.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За весь час користування кредитом ОСОБА_1 свої зобовязання не виконувала та не сплатила суму заборгованості по кредиту та відсотках.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги про стягнення боргу за договором, процентів та комісії, оскільки ОСОБА_1 не виконала умови договору та не повернула запозичені нею кошти.

При цьому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 8217,71 грн з наступних мотивів.

Пунктом 5.9 договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, укладеного між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Фрегат» передбачено, що сторони встановили, що до відносин, що виникли між ними у звязку з укладенням цього Договору застосовуються положення ЦК України про купівлю-продаж (ОСОБА_3 54 ЦК України).

Так як під час укладання договору від 21 листопада 2014 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором №5387346/N-8 від 12.08.2014 року складала 9157,71 грн, то з урахування п.5.9 договору ТОВ «Компанія Дасті» отримала право вимагати у ОСОБА_1 саме цю суму.

Як вбачається з квитанції №1 від 12 січня 2015 року, ОСОБА_1 на виконання вимог договору №5387346/N-8 від 12.08.2014 року сплатила 940,00 грн ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Згідно п.5.5 договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, у випадку перерахування Боржником коштів за основним договором на користь Первісного кредитора після виконання Новим кредитором власних обовязків отримані Первісним кредитором кошти є такими, що належать ОСОБА_2 кредитору та підлягають до перерахування Первісним кредитором ОСОБА_2 кредитору.

Так як ОСОБА_1 сплатила 940,00 грн ПАТ «ІМЕКСБАНК», то ТОВ «Компанія Дасті» має право отримати зазначені кошти від ПАТ «ІМЕКСБАНК», у звязку з цим позивач має право вимоги від ОСОБА_1 заборгованості в сумі 8217,71 грн (9157,71-940,00=8217,71).

Суд відмовляє у задоволенні позову в іншій частині, оскільки не бере до уваги посилання ТОВ «Компанія Дасті» про стягнення з відповідача нарахованих позивачем сум заборгованості після виконання умов договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, так як зазначений договір не є договором факторингу.

При цьому суд виходить з наступного.

Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульовано главою 73 ЦК України.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

При цьому якщо за умовами договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі в нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (частина перша статті 1084 ЦК України).

Стосовно суб'єктного складу таких правовідносин у частині третій статті 1079 ЦК України зазначено, що фактором (як і кредитодавцем у кредитному договорі згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України) може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові операції.

За визначенням термінів, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон), фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну або декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 Закону).

За змістом частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

При цьому частинами першою, другою статті 7 Закону передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Зазначена правова позиції наведена Верховним Судом України у постанові №3-477-гс16 від 25 травня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Представником позивача не надано суду доказів, що ТОВ «Компанія Дасті» є учасником ринку фінансових послуг та входить у перелік визначених фінансових установ згідно п.1 ст.1 зазначеного Закону.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача про застосування судом правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2015 року у справі №6-979цс15, оскільки надана заявником постанова Верховного Суду України не може слугувати прикладом для застосування у даній справі, так як у ній не є тотожними предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов суд задовольняє частково в розмірі 8217,71 грн, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 347,67 грн (8217,71/32564,02=0,252; 1378х0,252=347,67).

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» заборгованість за договором приєднання №5387346/N-8 від 12.08.2014 року в сумі 8217,71 (вісім тисяч двісті сімнадцять гривень 71 копійка) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» судові витрати у розмірі 347,67 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є. А. Болибок