АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2364/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

секретар: Наконечна М.М.

сторони у справі: -представник сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" - ОСОБА_5;

- представник товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс-Черкаси" ОСОБА_6

особа що подала апеляційну скаргу: - директор СТОВ «Пальміра» - ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2017 року, ухваленого суддею Середа Л.В. , повний текст якого виготовлений 13 листопада 2017 року, у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" до ОСОБА_8, товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс-Черкаси" про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди,

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року СТОВ «Пальміра» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_8 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди.

Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що між ТОВ «Кропивна», правонаступником якого є СТОВ «Пальміра», та відповідачем ОСОБА_8 26.10.2009 року був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого позивачу в користування була передана земельна ділянка, площею 2,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За умовами вказаного договору строк дії договору починався з 01.01.2010 року та діяв до 31.12.2016 року.

15.11.2016 року, у звязку із закінченням строку дії договору оренди вказаної земельної ділянки, СТОВ «Пальміра» направив до ОСОБА_8 лист з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. У відповідь на запропоновані умови на адресу позивача надійшло повідомлення ОСОБА_8 , з відмовою у поновленні дії договору оренди, оскільки останього не влаштували умови договору.

08.02.2017 року СТОВ «Пальміра» повторно звернувся до ОСОБА_8 із новою пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки та запропонував кращі умови договору, збільшивши орендну плату порівняно із договором оренди землі від 26.10.2009 року. В подальшому відповідач на запропоновані нові умови договору не відповідав.

Позивач зазначав, що в ході проведення вказаних вище переговорів із відповідачем, йому стало відомо, що ОСОБА_8 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» 04.01.2017 року зареєстрували договір оренди землі, на земельну ділянку, яка є предметом переговорів між позивачем та ОСОБА_8, а умови вказаного договору оренди землі є значно гірші ніж умови запропоновані СТОВ «Пальміра».

Позивач просив суд:

- визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_8 та ТОВ «Гранекс-Черкаси», зареєстрований виконавчим комітетом Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Номер запису про право в державному реєстрі прав № 18527379 від 04.01.2017 року;

- визнати укладеною, без підпису сторін, додаткову угоду до договору оренди землі від 26.10.2009 року зареєстрованого 28.09.2010 року № 76, з моменту набрання чинності судового рішення на умовах визначених додатковою угодою.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суд Черкаської області від 07 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог СТОВ «Пальміра» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції СТОВ «Пальміра» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції були неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, при розгляді справи були порушені норми матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що позивачем не була дотримано процедура поновлення строку дії договору оренди землі, оскільки позивач здійснив всі вимоги, передбачені ст.. 33 ЗУ «Про оренду землі» для реалізації преважного права на поновлення договору оренди землі. При цьому СТОВ «Пальміра» повністю дотрималось порядку поновлення строку дії договору передбаченого ЗУ «Про оренду землі».

Заслухавши осіб, які зявились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача про те, що він продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі не свідчить про законність користування орендарем цією земельною ділянкою. Переважне право поновити договір оренди на новий строк можливе лише за умови дотримання строків і процедури повідомлення про намір реалізувати таке право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_8 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,53 га, яка згідно з договором оренди землі №256 від 26.10.2009 року перебувала в оренді ТОВ «Кропивна».

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.13 ЗУ «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст.627ЦК України).

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п. 8 договору оренди землі, вказаний договір укладено з 01.01.2010 по 31.12.2014 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

18.08.2011 року сторони уклали додаткову угоду, якою внесли зміни до п. 8 договору оренди землі від 26.10.2009 року та визначили, що вказаний договір укладено строком до 31.12.2016 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому випадку орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

15.11.2016 року СТОВ «Пальміра» надіслав на адресу ОСОБА_8 повідомлення про поновлення договору із направленням проекту додаткової угоди до вказаного вище договору оренди землі, якою пропонував ОСОБА_8 продовжити термін дії договору на 10 років, з виплатою орендної плати 7% від нормативно-грошової оцінки землі.

Відповідно до відмітки 30.11.2016 року СТОВ «Пальміра» отримало від ОСОБА_8 лист-повідомлення про відмову у поновленні договору оренди землі та просив по закінченні строку дії договору повернути йому його земельну ділянку.

Частинами 1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, мас переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Тому, оскільки орендар висловив своє волевиявлення та відповідно до вимог ст.. 33 ЗУ «Про оренду землі» у встановленому порядку повідомив СТОВ «Пальміра» про відсутність наміру продовжувати договір оренди землі, то не вбачається підстав для визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, що припинив свою дію.

Після припинення дії договору оренди землі з СТОВ «Пальміра», 01.01.2017 року ОСОБА_8 уклав договір оренди земельної ділянки, площею 2,5298 га, із ТОВ «Гранекс-Черкаси», який був зареєстрований в установленому законодавством порядку 04.01.2017 року, що підтверджується повідомленням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 31.03.2017 року.

Вбачається з матеріалів справи, що СТОВ «Пальміра» повторно 31.02.2017 року направив ОСОБА_8 лист-повідомлення з прикладеною додатковою угодою, якою пропонував поновити договір оренди та збільшити орендну плату за користування земельною ділянкою.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта, що між ним та ОСОБА_8 було досягнення істотних умов договору запропонувавши більш вигідні умови щодо орендної плати за користування земельною ділянкою та не отримавши відмову орендодавця від даної пропозиції. Оскільки законодавством не передбачено обовязок орендодавця укладати договір оренди саме з попереднім орендарем, а ОСОБА_8 висловив своє не бажання продовжувати попередній договір оренди, і на момент надсилання СТОВ «Пальміра» повторного листа-повідомлення, вже передав свою земельну ділянку в оренду ТОВ «Гранекс-Черкаси», на передбачених законом підставах.

З вищезазначеного не вбачаєте, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушень норм матеріального чи процесуального права та залишив не розглянутими обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави для визнання недійсним договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_8 та ТОВ «Гранекс-Черкаси», та відсутні підстави для визнання укладеною додаткову угоду між ОСОБА_8 та СТОВ «Пальміра».

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2017 року залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2017 року у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" до ОСОБА_8, товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс-Черкаси" про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений 20.12.2017 року.