Справа № 462/5226/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі - Рущак Т.О.

за участю позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2013 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 07.11.2017 року звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на шлюб і сімю та відсутність взаєморозуміння, у них постійно виникали сварки, конфлікти. Зазначила, що їхня сімя остаточно розпалася, проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним. Крім того, звернулася із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з нею.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, та доповнила, що з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків. Наполягає на розірванні шлюбу та просить позов в цій частині задовольнити, не надавати строку для примирення, оскільки це суперечитиме її інтересам та інтерсам дітей, так як конфліктна ситуація в сімї негативно впливає на психологічний стан дітей. Щодо вимоги про визначення місця проживання дітей, то в цій частині просила позов залишити без розгляду.

Представник відповідача проти розірвання шлюбу не заперечив, просить позов в частині вимог про розірвання шлюбу задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2965 (а.с.13), в якому мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

Також встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки.

Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд приймає до уваги позицію представника відповідача про визнання позову і бажання відповідача розірвати шлюб.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 640,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_6 (до шлюбу Жмурко) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 16 листопада 2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2965.

Позовні вимоги про визначення місця проживання дітей залишити без розгляду.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз