РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2017 р.

Київськийрайонний суд містаХарковаускладі:

головуючого судді Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного науково-виробничого об»єднання «Комунар» про стягнення суми різниці середнього заробітку,-

в с т а н о в и в :

Позивачз вернувся до суду з позовом до Державного науково-виробничого об»єднання «Комунар» про стягнення суми різниці середнього заробітку за період з 1987 року по 2003 рік та індексацію.

В обґрунтування свого позову позивач вказала, що з 1973 року по 2003 рік працювала в Державному науково-виробничому об»єднанню «Комунар», отримувала заробітну плату приблизно 230 руб. за місяць у період з 1987 року по 1991 рік, проте в 1996 року при переведенні українських карбованців на гривні позивачу було занижено середню заробітну плату, вважає що заниження заробітної плати є безпідставними, а тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник Державного науково-виробничого об»єднання «Комунар» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є безпідставними, а також просив застосувати строк позовної давності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом було встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 з 1973 року працювала в Державному науково-виробничогооб»єднанні «Комунар» на посаді інженера метролога 2-ої категорії.

Згодом, ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади згідно ст. 40 п.3 КЗпПУкраїни, що підтверджується відповідним записом до книги видачі трудових книжок, копія якоїзнаходиться в матеріалахсправи.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працюз ахищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 КЗпПУкраїни право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Відповідно до довідки №216-017 від 05.12.2003 року, заробітна плата ОСОБА_1 за вересень 1996 року становила 109,08 гривень. При перерахунку заробітку з інших грошових одиниць у гривні середній заробіток ОСОБА_1 за 1996 рік склав 89 грн. 30 коп., про що свідчить службова записка № 691-017 від 22.11.2017 року,копія якої міститься в матеріалах справи.

Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України позивачкою не обґрунтовані та не доведені обставини, на які вона посилається у своїх позовних вимогах, а саме не вказано, які саме закони порушено позивачем при переведенні рублів СРСР до карбованців України та згодом гривні НБУ. Схеми посадових окладів ДНВО «Коммунар» затверджені на основі галузевої угоди і колективного договору. Вказана система оплата праці відповідає вимогам ст. 97 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 133, 244-245 ЦПК України, -

В и р і ш и В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного науково-виробничого об»єднання «Комунар» про стягнення суми різниці середнього заробітку та індексацію - відмовити у повномуобсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Нев'ядомський