Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Філіпенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа ОСОБА_2, Державний нотаріус Першої Херсонської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру №106, що знаходиться за адресою м.Херсон, вул.Айвазовського,буд.5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 28.06.2016 року.

В установлений законом строк він звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, однак йому було відмовлено, у звязку із тим, що ним не надано Правовстановлюючого документу.

У звязку з чим просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №106, що знаходиться за адресою м.Херсон, вул.Айвазовського, буд.5, в порядку спадкування.

Сторони в судове засідання не зявились, однак направили заяви щодо розгляду без їх участі.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження виданого 17.12.1971р. міським бюро ЗАГС м.Херсона, ОСОБА_1 народився 03.12.1971 року, матірю записана ОСОБА_4, батьком ОСОБА_5, про що зроблений актовий запис №4964.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 20.03.1984 року, актовий запис №86, в м.Жданов відділу ЗАГС Приморського райвиконкому, що підтверджується довідкою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КГ №218555 виданого 29.06.2016 року Дніпровським районним у м.Херсоні відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_3 померла 28.06.2016р., про що зроблений актовий запис №724.

Відповідно до довідки від 12.04.2017р. виданої ЖЄО ЖБК «Дніпровець», за адресою АДРЕСА_1. зареєстрований ОСОБА_1 та мати ОСОБА_4.

Відповідно до ордеру №734 від 06.08.1986р., виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м.Херсона ОСОБА_4, надано право на вселення в квартиру №106 загальною площею 30,77кв.м., розташованою за адресою вул.Айвазовського, буд.5, у м.Херсоні, з правом на площу ОСОБА_6 1971р.н. сину, на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих від 05.08.1986р. №357/15.

Крім того згідно реєстраційного посвідчення на імя ОСОБА_4 квартира є кооперативною.

У відповідності до довідки ЖЄО ЖБК «Дніпровец» від 27.07.2014р., квартира №106, розташована за адресою вул.Айвазовського, буд.5, у м.Херсоні на імя ОСОБА_4, повністю сплачена, останній внесок сплачено у 1986р.

Відповідно до заяви нотаріально посвідченої державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 від 04.07.2016р. ОСОБА_2 відмовилась від належної їй частини майна, яке залишилось після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 28.06.2016 року на користь ОСОБА_1.

Позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 на нерухоме майно, оскільки не має правовстановлюючих документів, що підтверджується листом №935/02-14 від 12.04.2017р.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

Положення Основного закону України переконують у тому, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий розгляд його справи безстороннім судом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Одночасно, згідно до ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. За статтею 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п.2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

У відповідності до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член ЖБК стає її власником.

Згідно ст.1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1221 ЦК України - місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; за ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини; до ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; до ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; до ст.1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Таким чином, момент виникнення права власності на кооперативне майно визначається внесенням пайового внеску за нього у повному обсязі та не пов'язується із фактом його реєстрації.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Враховуючи те, що право власності на квартиру у члена житлово-будівельного кооперативу виникає у зв'язку із внесенням пайового внеску за неї, щодо до припинення такого права у зв'язку з його смертю закон вказівок не містить, у разі смерті члена ЖБК і за відсутності у нього свідоцтва про право власності квартира у житлово-будівельному кооперативі входить до складу спадщини.

Порядок реєстрації права власності на будинок або домоволодіння за п.23 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства УPCP від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, передбачає, що на підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою. Якщо на документі про право особистої власності на будинок немає місця для реєстраційного напису, власникові надається реєстраційне посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. Обставин, які б вказували, що спадкодавець при житті набув або володів квартирою в житлово-будівельному кооперативі, неправомірно, або, що на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 25, 325, 328, 384, 1218, 1221, 1222, 1264, 1268, 1270, 1274, 1296 ЦК України, Законом України «Про власність», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа ОСОБА_2, Державний нотаріус Першої Херсонської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №106, що знаходиться за адресою м.Херсон, вул.Айвазовського, буд.5, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 28.06.2016 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя В.Е. Дорошинська