Справа № 466/1545/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1

за участю представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія ТАС» про визнання недійсним кредитного договору та договору страхування життя, -

установив:

03.03.2017 року ОСОБА_3К звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія ТАС» про визнання договору страхування № Р від 12.12.2014 року та додаткової угоди №1 до договору страхування життя укладених між ПАТ «Страхова компанія ТАС» від імені ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 недійсним та визнати недійсним кредитний договір № Р від 12.12.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 12.12.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Ідея Банк», ПАТ «Страхова компанія ТАС» укладено договір страхування № Р від 12.12.2014 року та додаткову угоду №1 до договору страхування життя, згідно якого вона мала отримати 50000 грн.. Вважає, що при укладенні договору та угоди банком було порушено ряд вимог чинного законодавства, а саме їй видано кредит у розмірі 43102,59 грн., а на руки фактично отримано 17454,69 грн.; крім того її позбавили права вибору страхувальника, чим порушили її права та законні інтереси та обмежили свободу договору; перед укладенням кредитного договору їй не надано інформацію відповідно до Закону «Про захист прав споживачів». З наведених обставин вважає, що кредитний договір укладено шляхом ведення її в оману та внаслідок помилки, вона до кінця не розуміла її природи, внаслідок чого уклала такий завідомо несправедливих для себе умовах, тому змушена звернутися до суду за захистом її порушених прав.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, покликаючись на викладені в позові мотиви.

Представник відповідач ПАТ «Ідея Банк» ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 06.07.2016 року /а.с.15/ в судовому засідання позов заперечила, просила відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав та мотивів викладених у письмовому заперечення, що долучене до матеріалів справи./а.с.13-14/.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ТАС» у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом. Головою правління ОСОБА_5 на адресу суду скеровано заперечення проти позовної заяви, яке долучено до матеріалів справи /а.с.34-36/, в якому просить суд відмовити у позові в повному обсязі та розглядати справу без участі представника /а.с.40-41/.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею З ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Судом встановлено, що 12.12.2014 р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Ідея Банк» укладений кредитний договір № Р25.106.77965 згідно якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 50 000 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов»язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умовами цього договору /а.с.18-19/.

12.12.2014 року між ПАТ «СК «ТАС» та ПАТ «Ідея Банк» на підставі доручення №20140306 від 06.03.2014 року в особі ОСОБА_6Ю, що діє на підставі Довіреності №1-880 від 06.03.2014 року та ОСОБА_3 укладено договір страхування життя №Р25.106.77965 /а.с.27/.

Так, згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, наданого в п. 7 Постанови від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.638, ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Проаналізувавши зміст кредитного договору № Р25.106.77965 від 12.12 2014 року, судом встановлено, що при його укладенні сторони досягли усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору.

Відповідно до п.3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Досліджуючи матеріали справи, суд звертає увагу на те, що укладений кредитний договір був добровільно підписаний, чого не заперечувала позивач, а відтак, остання погодилася зі всіма вказаними істотними умовами.

Щодо доводів позивача, що вона коштів в сумі 50 000 грн. не отримувала, то слід зазначити таке.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій меморіальних ордерів /а.с.20-22, 24-25/, то позивачці дійсно не були передані кредитні кошти за оспорюваним договором, оскільки такі були з її відома та ініціативи скеровані на погашення існуючої перед банком заборгованості за укладеним кредитним договором, а лише отримала кошти в сумі 17 454,69 грн., що сама позивач підтвердила у позовній заяві.

Враховуючи наведене, зміст оспорюваного кредитного договору в повному обсязі відповідає вимогам, встановленим в законодавстві, при укладенні договору банком дотримано всіх вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а отже, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Доводи позивача ОСОБА_3 в підтримання позову про те, що вона підписала договори під вливом обману, суд вважає непереконливими, вони спростовуються зібраними у справі доказами, а тому такі доводи суд не може взяти в основу свого рішення і задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

у позові ОСОБА_3К до ПАТ «Ідея Банк», ПрАТ «Страхова Компанія ТАС» про визнання договору страхування № Р від 12.12.2014 року та додаткової угоди №1 до договору страхування життя укладених між ПАТ «Страхова компанія ТАС» та ОСОБА_3 недійсним та визнати недійсним кредитного договору № Р від 12.12.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної

Суддя ОСОБА_7