Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/353/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
УХВАЛА

Іменем України

04.04.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого-судді Гайсюка О.В.

суддів Голованя А.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до СТОВ «Світоч» про визнання правочину недійсним.

Позивач зазначив, що після смерті його матері, ОСОБА_3, яка померла 08.05.2004 р. йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.12.2007р. за яким він набув право власності на земельну ділянку площею 5.5001 га на території Крупської сільської ради Кіровоградського району та 06.05.2009р. йому видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

На час відкриття спадщини ця земельна ділянка перебувала в оренді відповідача за договором оренди укладеним у січні 2006р. між його матірю та відповідачем. Строк дії цього договору закінчувався у січні 2016 р.

28.10.2015р. він направив відповідачу письмове повідомлення про те, що не має намірів після закінчення строку договору продовжувати його дію чи укладати новий договір та просив повернути земельну ділянку після закінчення строку дії договору, а саме 13.01.2016р.

Але СТОВ «Світоч» надало йому примірник договору оренди цієї земельної ділянки від 05.08.2015р. за яким він є орендодавцем, а відповідач орендарем.

Цей договір зареєстровано 01.10.2015р., але він цього договору не підписував, що підтверджено висновком спеціаліста №17 від 14.03.2016р.

Посилаючись на це, позивач просив визнати цей договір оренди землі недійсним.

Рішенням Кіровоградського районного суду від 16.12.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить це рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову з урахуванням уточненої редакції позовної заяви.

ОСОБА_2 посилається на те, що суд помилково тлумачив застосовані ним норми процесуального права, а тому дійшов помилкового висновку про те, що висновок спеціаліста з почеркознавства не може бути допустимим доказом того, що позивач не вчиняв підпису в договорі оренди землі.

Також, на думку позивача, суд безпідставно не прийняв до розгляду його уточнені письмові вимоги щодо вилучення земельної ділянки з користування відповідача на користь його власника.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача з доводами апеляційної скарги не погодився.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,50 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Крупської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, що підтверджується держаним актом на право власності на земельну ділянку від 06.05.2009р. (а.с.10).

Між ОСОБА_4 та СТОВ «Світоч» 05.08.2015р. укладено договір оренди земельної ділянки за яким ОСОБА_2 передав СТОВ «Світоч» в оренду строком на 10 років належну йому земельну ділянку площею 5,5001 га на території Крупської сільської ради. Державна реєстрація права оренди відбулася 01.10.2015р. (а.с.12-20).

Відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог про визнання цього договору недійсним, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не довів того, що він не підписував договір.

Висновку спеціаліста №17 від 14.03.2016р. Науково-дослідної лабораторії ПП «Агенція 007» про те, що підписи в договорі від 05.08.2015р. та в акті приймання-передачі від 05.08.2015р. виконані не ОСОБА_2, судом першої інстанції надана правильна оцінка. Цей висновок не може бути допустимим доказом того, що ОСОБА_2 не вчиняв підпису в спірному договорі (а.с.21-33).

Згідно ч.1 ст.143 ЦПК для з?ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції роз?яснював сторонам їх право заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, але сторони відмовились заявити це клопотання.

Апеляційний суд також на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України роз?яснив сторонам їх право подати заяву про призначення судом почеркознавчої експертизи (як одного з видів криміналістичної експертизи), але сторони категорично відмовилися від цього.

Отже, позивач не довів того, що він не підписував спірний договір оренди землі, хоча зобов?язаний був це довести відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України.

Суд правильно послався на ст.59 ЦПК, якою передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи позивача про знаходження його у відрядженні в період підписання спірного договору не можуть спростувати того, що договір підписаний ним, до того ж сам факт знаходження позивача у відрядженні є також недоведеним з причин, які суд зазначив у рішенні.

Наведене свідчить про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи. Рішення ухвалене судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: