Справа № 594/239/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Більче Золотецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 10 травня 2016 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 7 по вул.Широка, що в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме 09 червня 2015 року, померла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, заповіла їй.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с.Шершенівка по вул.Широка, 7 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2.

В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач в поданій до суду заяві, просила справу слухати у її відсутності, при цьому, зазначила, що позов підтримує та просить такий задоволити.

Від сільського голови Більче Золотецької сільської ради ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій така просила розгляд справи провести у відсутності їх представника, зазначивши, що відповідач позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, 10 травня 2016 року в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ИД № 202917, виданого 12 травня 2016 року Шершенівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померла ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 09.06.2015 року, посвідченого секретарем Шершенівської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 39.

Після смерті ОСОБА_2, позивач прийняла спадщину, подавши заяву до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу до майна померлої №111/2016. Крім того, 13.01.2017 року позивач звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 13.01.2017 року за № 5/02-14.

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №7 по вул. Широка в с.Шершенівка Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) ОСОБА_2 була єдиним його членом, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг Шершенівської сільської ради за 1991 1995 рр. на її ім»я, довідкою Шершенівської сільської ради №382 від 19.10.2016 року.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, ОСОБА_2, на відповідній правовій основі набула право на ціле будинковолодіння, розташоване по вул.Широка, 7 в с.Шершенівка Борщівського району Тернопілської області. Однак, у визначеному законом порядку, померла, за життя, не оформила своє право власності на будинковолодіння.

Рішенням №43 Шершенівської сільської ради від 14.12.2005 року будинковолодінню ОСОБА_2 встановлено номер будинку 7 по вулиці Широка.

Рішенням Шершенівської сільської ради 13 ї сесії 21 го скликання від 30.12.1993 року, ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 29 га. З них 0, 25 га. для обслуговування житлового будинку та 0, 04 га. для ведення особистого підсобного господарства, що вбачається з виписки даного рішення.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що окрім позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за заповітом, спадкоємцями за законом щодо майна померлої ОСОБА_2 є сини померлої ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проте, ОСОБА_6 подав заяву до нотаріуса про неприйняття спадщини, а ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 111/2016, відкритої 21.10.2016 року щодо майна померлої 10 травня 2016 року ОСОБА_2.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 28.12.2016 року, виготовленого КП Борщівське РБТІ, інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 7 по вул. Широка в с.Шершенівка Борщівського району становить 428676 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, по вул.Широка, 7 в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 10 травня 2016 року в с.Шершенівка Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони, в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча: