АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2217/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

в с т а н о в и л а:

Позивач звертаючись в жовтні 2010 року до суду з вищевказаним позовом ставив питання про стягнення із ОСОБА_4 заборгованості у розмірі у розмірі 42364,79 гривень за кредитним договором від 03 жовтня 2013 року. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, ОСОБА_4 звернулася до банку з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н 03 жовтня 2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач своєчасно кредит не повернула, проценти за його користування не сплатила, допустивши заборгованість, яку банк і просив стягнути із відповідача.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу. Де ставила питання про його скасування та постановлення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права.

Сторони будучи належним чином повідомленими про розгляд справи повторно не з'явилися у судове засідання, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін в силу вимог ст. 305 ЦПК України ( а.с. , 79, 81).

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову з урахуванням положень ст. ст. 625, 626, 628, 638, 639, 1054 ЦК України виходив з того, що наведені позивачем обставини у позовній заяві не були підтверджені доказами що містилися в матеріалах справи в частині того, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить укладений договір про надання банківських послуг.

Зазначаючи при цьому також, що не надано доказів на видачу відповідачу картки яка передбачена умовами договору, підтвердження її типу, строку дії картки, та зарахування кредитних коштів на картку, що є істотними умовами договору. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 42364,79 гривень з урахуванням позовних вимог за якими вбачається про видачу кредиту у розмірі 5200 гривень. У той час як в анкеті - заяві, розмір кредитного ліміту визначено - 3000 гривень Доданий до матеріалів справи Витяг з Тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна» Contract та «Універсальна ГОЛД» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містить відомостей про отримання вказаних документів позичальником, ознайомлення останнього з Тарифами по картці. Відсутні також і докази щодо відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач вказував на те, що відсутність підпису відповідача на умовах та правилах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними, та не вказує на відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис поставлений відповідачем в заяві позичальника, засвідчує те, що вона повністю згодна з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Крім цього за розрахунком заборгованості вбачається, що відповідач скористалася кредитним лімітом, тобто погодилася з умовами укладеного договору, встановленим лімітом, та відповідно отримала кредитну картку, яка є спеціальним платіжним інструментом. Однак, суд першої інстанції фактично звільнив відповідача від виконання зобов'язань за кредитним договором на підставі лише одних формальних міркувань і за відсутності заперечень з боку відповідача.

Відтак, вважав що судом неповно було з'ясовано, вибірково не об'єктивно обставини справи, а відтак оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Проте погодитися з такими доводами апеляційної скарги не можна виходячи з того, що відповідно до положень ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які, сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами)

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови ( пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості, як на підтвердження заявлених позовних вимог було додано підписану сторонами 03.10.2013 року анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна».

Надані Умови та правила надання банківських послуг ( затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП -2010 -256) не містять в собі підпису відповідача.

При цьому в матеріалах відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і саме їх мав на увазі відповідач підписуючи заяву позивальника а відтак брав на себе зобов'язання зі сплати відсотків ( їх підвищення), пені, комісії та штрафів в разі порушення зобов'язання з повернення коштів.

Не були надані такі докази і при подачі апеляційної скарги. Будучи двічі належним чином повідомленим про розгляд справи в суді апеляційної інстанції позивач не забезпечив явку свого представника, а також не надав будь-яких додаткових пояснень щодо обставин справи незважаючи на те, що Верховним Судом України у постановлених правових висновках висловлювалася правова позиція з питань, які є аналогічними за даними позовними вимогами.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк » - СокуренкоНаталії Вікторівни відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: