Справа № 194/973/17
Номер провадження 2/194/695/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Солодовник І.С.,

при секретарі Сафоновій А.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.02.2012 року, відповідач 28.02.2012 року отримала кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 68462,18 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 2228,60 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 57857,29 грн., заборгованість за пенею та комісією 4640 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 3236,29 грн..

У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 68462,18грн. за кредитним договором б/н від 28.02.2012 року та судові витрати у розмірі 1600 грн..

Представник позивача у судове засідання не зявився, однак раніше подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача просить винести заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу без участі їх представника (а.с. 39). Крім того, представник позивача надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку договорі банківського обслуговування в цілому. Вищезазначене складає договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № 016514 ключем до карткового рахунку є пластикова Картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 5 років, відповідач до банку не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився. Відповідач отримав кредитні кошти на підставі власної заяви. У заяві, яку підписав відповідач вказано, що він ознайомлений з Правилами надання послуг. Також, з виписки карткового рахунку, чітко видно, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримував кредитну карту «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідно до п. 1.7.31 Умов договору, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Картка діє в межах визначеного нею строку, до останнього дня 07.2015 року, а позивач звернувся до суду з позовом 22.09.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності. В звязку з чим, просить позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі (а.с. 63-66, 83-86).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, її інтереси представляє представник ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 17.11.2017 року (а.с. 77). Відповідач надала до суду заяву про застосування строку позовної давності, письмові заперечення та уточнені заперечення, в яких зазначила, що позивач звернувся до суду з даною позовною заявою після спливу трирічного строку позовної давності. Банк не надав доказів ознайомлення її з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт)», в яких установлено позовну давність тривалістю у три чи більше років, оскільки вона нею не підписувалася та не підписані до цього часу, наданий банком розрахунок не оформлений належним чином, так як не містить прізвища та підпису посадової особи, яка має право складати таких розрахунок. Також, посилання позивача на те, що відповідач згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, так як підписала Анкету-заяву вважає, що суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки ознайомлення з будь-яким документом може бути підтверджено підписом особи. Крім того, позивачем додано до справи довідку про умови кредитування (без дати), в якій зазначені тарифи, однак доказів того, що саме ці тарифи були на час підписання Анкети-заяви не надано. В заяві позичальника від 28.02.2012 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, а тому такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 28.02.2012 року. В звязку з чим, просить застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 52-53, 54, 72-76).

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, при винесені рішення врахувати судову практику (а.с. 106).

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, відповідач ОСОБА_1 отримала кредиту розмірі 1800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-8).

Відповідно до умов укладеного кредитного договору, договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 7-32).

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, при порушення клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 18).

Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с. 20).

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, станом на 31.08.2017 року відповідач має заборгованість 68462,18 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 2228,60 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 57857,29 грн., заборгованості за пенею та комісією 4640 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 3236,29 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-6).

Відповідачем ОСОБА_1 подана заява про застосування строку позовної давності, а тому при вирішенні питання щодо застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного висновку.

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Судом встановлено, що за період користування кредитом з 28.02.2012 року по 31.08.2017 року ОСОБА_1 будь-яких добровільних платежів щодо погашення заборгованості по кредитному договору не здійснювала жодного разу, а 12.06.2014 року шляхом автоматичного списання грошей для погашення заборгованості по даному кредиту з іншої карти відповідача в рахунок погашення заборгованості списано 130 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по карті (а.с. 5-6, 87-89).

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16.

Суд приходить до висновку, що автоматичне списання коштів позивачем з іншого карткового рахунку відповідача не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, а тому строк перебігу позовної давності вважається не перерваним.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності що стосується вимог банка про повернення кредиту, сплаті відсотків за використання кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років (а.с. 22).

Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що Умови та правила про надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31, в якому встановлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не підписані особисто позичальником, а тому істотна умова кредитного договору як строк позовної давності терміном 50 років не вважається такою, яка погоджена між сторонами договору.

Крім того, в анкеті-заяві, підписаній позичальником також відсутня домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Доводи представника позивача з приводу того, що строк позовної давності не пропущений, суд не може взяти до уваги, оскільки його доводи спростовується матеріалами справи та чинним законодавством України.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 371 ЦПК України, ст.ст. 253, 256, 258, 261, 264, 267, 526, 629, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.С. Солодовник