Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2333/17

2/330/706/2017

"18" грудня 2017 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.

при секретарі Корнієнко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи тим, що 26.01.2015 року помер чоловік позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 315701. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 12/100 часток котеджу для відпочинку, що розташований за адресою: селище міського типу Кирилівка Якимівського району Запорізької області вулиці Коса Пересип, буд. 31/11, на земельній ділянці площею 0,3713, кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0400 для розміщення готельно розважального комплексу, автостоянки та дитячого майданчика. За життя ОСОБА_4 набув право власності на зазначений вище обєкт нерухомості на підставі договору Дарування частки котеджу для відпочинку від 31.01.2014 року, який посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області 31.01.2014 року. З вказаного Договору вбачається, що державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено ОСОБА_5, приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області 31 січня 2014 року, номер запису про право власності 4514111, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 03, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 17157578 від 31.01.2014 року. Спадкоємцем після померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1. 24.03.2015 року вона ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом. На підставі вказаного звернення позивача приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 8 за 2015 рік. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ч.3 ст. 46 ЦК України). Таким чином, оскільки ОСОБА_4 помер 28.01.2015 року, то спадщина, в силу приписів ч.2 ст. 1220 ЦК України, належить позивачеві, як його спадкоємиці, саме з цього дня. 27.09.2017 року позивач звернулась з заявою до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. За результатами розгляду вказаної заяви приватним нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що спадкоємиця ОСОБА_1 при зверненні до приватного нотаріуса падала Дублікат договору дарування вищезазначеної частки котеджу для відпочинку, виданого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області 26.02.2015 року за реєстровим № 74 та Витяг з Державною реєстру речових прав па нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу - 35840714, виданий 02.04.2015 року реєстраційною службою Якимівського районного управління юстиції Запорізької області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 03. У постанові приватним нотаріусом зазначено про те, що з наданих документів вбачається, що спадкодавець гр. ОСОБА_4 помер 26.01.2015 року, а дублікат Договору дарування вищезазначеної частки котеджу для відпочинку, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області 31.01.2014 року за реєстровим номером № 94 був посвідчений гр. ОСОБА_7 представнику гр. ОСОБА_4, 26.02.2015 року за реєстровим номером 74 і зареєстрований Реєстраційною службою Якимівського районного управління юстиції Запорізької області 02.04.2015 року, тобто після смерті власника вказаного нерухомого майна. Наявність вказаних вище суперечностей призвела до неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину та відповідно для реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомості за позивачем. Наявність вказаних суперечностей стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду за захистом свого порушеного права, зокрема, права власності на нерухоме майно. Що стосується суперечностей, які перешкоджають оформленню права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4, то необхідно зазначити про наступне. За життя ОСОБА_4 оригінал Договору дарування частки котеджу для відпочинку від 31.01.2014 року був ним втрачений. У зв'язку з цим ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу дублікату Договору дарування частки котеджу для відпочинку від 31.01.2014р. Під час звернення до приватного нотаріуса з зазначеною вище заявою ОСОБА_7 діяв як представник за довіреністю ОСОБА_4 У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. Таким чином, отримання дублікату Договору дарування частки котеджу для відпочинку від 31.01.2014 року ОСОБА_7, як представником за довіреністю, після смерті ОСОБА_4, тобто особи, яка видала довіреність, в розумінні приписів п.6 ч.1 ст. 248 ЦК України, є цілком правомірним. Згідно примітки, яка міститься на договорі вбачається те, що дублікат має силу оригіналу. Після видачі ОСОБА_7 дублікату договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні зміні. Так, за даними Державного реєстру речових прав па нерухоме майно вбачається, що підставою виникнення права власності є дублікат договору дарування, частки котеджу для відпочинку, серія та номер: 74, виданий 26.02.2015, видавник: приватний нотаріус Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5. В той же час за даними цього ж реєстру вбачається, що дата, час державної реєстрації 31.01.2014 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 10532970 від 31.01.2014 року. Власник: ОСОБА_4. Позивач не має можливості надати а ні копію, а ні оригінал довіреності, які видана ОСОБА_4 з метою представництва його інтересів ОСОБА_7, оскільки вказаний документ у нього відсутній. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, як дружина спадкодавця. Позивач прийняла спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, до нотаріальної контори відповідно до ст. 1269 ЦК України протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У зв'язку з тим що у спадкоємця відсутній оригінал Договору дарування частки котеджу для відпочинку від 31.01.2014 року, позивач не може оформити спадщину на своє ім'я після смерті чоловіка та зареєструвати право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право, оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, зважаючи на те, що позивач є дружиною спадкодавця, не усунута від права на спадкування, є підстави для визнання за позивачем права власності на 12/100 часток котеджу для відпочинку літ. А-2, що розташований за адресою: селище міського типу Кирилівка, Якимівського району Запорізької області вулиця Коса Пересип, буд. 31/11 на земельній ділянці площею 0,3713, кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0400, для розміщення готельно-розважального комплексу, автостоянки та дитячого майданчика в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 26 січня 2015 року. При зверненні до суду позивач при визначенні ціни позову виходить з вартості майна у сумі 27430,00 гривень, яка зазначена в п.п.2,3 договору дарування частки котеджу для відпочинку від 31.01.2014 року. Таким чином просить визнати за ОСОБА_1 ( 69001, АДРЕСА_1, ІДН: НОМЕР_1) право власності на 12/100 часток котеджу для відпочинку літ. А-2, що розташований за адресою: селище міського типу Кирилівка Якимівського району Запорізької області вулиця Коса Пересип, буд. 31/11 на земельній ділянці площею 0,3713, кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0400, для розміщення готельно розважального комплексу, автостоянки та дитячого майданчика в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого, 26 січня 2015 року. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Від позовних вимог про вирішення питання про розподіл судових витрат, відмовилась.

В судове засідання представник Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, надав письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за їх відсутності, справу просить вирішити на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 в судове засідання, належним чином повідомлений, не з»явився, надавши письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 в судове засідання, належним чином повідомлений, не з»явився, надавши письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.01.2015 року помер чоловік позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 315701 ( а.с.7). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 12/100 часток котеджу для відпочинку, що розташований за адресою: селище міського типу Кирилівка Якимівського району Запорізької області вулиці Коса Пересип, буд. 31/11, на земельній ділянці площею 0,3713, кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0400 для розміщення готельно розважального комплексу, автостоянки та дитячого майданчика. За життя ОСОБА_4 набув право власності на зазначений вище обєкт нерухомості на підставі договору Дарування частки котеджу для відпочинку від 31.01.2014 року, який посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області 31.01.2014 року ( а.с.8). З вказаного Договору вбачається, що державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено ОСОБА_5, приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області 31 січня 2014 року, номер запису про право власності 4514111, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 03, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 17157578 від 31.01.2014 року. Спадкоємцем після померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 ( а.с.15). 24.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом. На підставі вказаного звернення позивача приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 8 за 2015 рік. 27.09.2017 року позивач звернулась з заявою до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. За результатами розгляду вказаної заяви приватним нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с. 13-14). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що спадкоємиця ОСОБА_1 при зверненні до приватного нотаріуса падала Дублікат договору дарування вищезазначеної частки котеджу для відпочинку, так як оригінал належного документу відсутній. Позивач є дружиною спадкодавця, не усунута від права на спадкування, відповідно є підстави для визнання за позивачем права власності на 12/100 часток котеджу для відпочинку літ. А-2, що розташований за адресою: селище міського типу Кирилівка, Якимівського району Запорізької області вулиця Коса Пересип, буд. 31/11 на земельній ділянці площею 0,3713, кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0400, для розміщення готельно-розважального комплексу, автостоянки та дитячого майданчика в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 26 січня 2015 року.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1. звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на власність, які належали спадкодавцю, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07.02.2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Враховуючи, що до позивача ОСОБА_1 в порядку спадкування перейшло право власності на 12/100 часток котеджу для відпочинку літ. А-2, що розташований за адресою: селище міського типу Кирилівка Якимівського району Запорізької області вулиця Коса Пересип, буд. 31/11 на земельній ділянці площею 0,3713, кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0400, для розміщення готельно розважального комплексу, автостоянки та дитячого майданчика в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого, 26 січня 2015 року, яку позивач не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

З наявних матеріалів в справі, судом встановлено вчинення позивачем дій, спрямованих на прийняття спадкового майна, а саме звернення до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 392, 1216, 1218, 1219, 1220, 1221, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 15, 81, 263-1-265, 268, 351 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд ,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( 69001, АДРЕСА_1, ІДН: НОМЕР_1) право власності на 12/100 часток котеджу для відпочинку літ. А-2, що розташований за адресою: селище міського типу Кирилівка Якимівського району Запорізької області вулиця Коса Пересип, буд. 31/11 на земельній ділянці площею 0,3713, кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0400, для розміщення готельно розважального комплексу, автостоянки та дитячого майданчика в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого, 26 січня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В.Нестеренко