Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/5514/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
Провадження № 22-ц/778/408/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Дзярука М.П.

ОСОБА_2

суддів: Трофимової Д.А.

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто», в якому просить стягнути на його користь сплачені ним грошові кошти у сумі 40905,9грн., а також судовий збір. Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що 30.06.2011 р. уклав угоду з відповідачем №364923, предметом якої є надання товариством послуг з адміністрування системи Автотак з метою придбання автомобіля в групі. На виконання вказаного договору він сплатив вступний внесок та щомісячні обовязкові платежі. Оскільки автомобіль він не отримав, вважаючи, що відповідач здійснює нечесну підприємницьку діяльність, звернувся то ТОВ «Авто Просто» з вимогою про розірвання договору та повернення сплачених коштів, однак отримав відповідь про те, що поверненню йому підлягає лише сума чистих внесків у розмірі 40905,90 грн. за рахунок Фонду для повернення коштів, що складається з 5 % від загальної суми, яка надходить щомісяця до Фонду групи. Посилаючись на викладене й на те, що не отримав від відповідача навіть суму чистих внесків, ОСОБА_3, просив стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь сплачені ним грошові кошти у сумі 40905,9 грн. та сплачений ним судовий збір.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення коштів з ТОВ "Авто Просто".

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 30.06.2011 р. між ТОВ "Авто Просто" та ОСОБА_3 укладено Угоду №364923 з додатками, предметом якої було надання послуг системи АВТО ТАК, спрямованих на придбання автомобіля в групах. Опис діяльності зазначеної програми відображено у Правилах функціонування системи придбання в групах "Авто Так" (Додаток №2 до угоди № 364923).

Згідно з п.13.8 ст.13 Додатку №2 до Угоди, учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі АвтоТак. При цьому в разі розірвання угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди.

Як встановлено судом, позивач із заявою про розірвання угоди в семиденний строк до ТОВ «Авто Просто» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами угоди, а сама угода між сторонами укладена відповідно до приписів цивільного законодавства, що узгоджується з п.3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, де закріплено таку засаду цивільного законодавства як свобода договору, та ст. 627 ЦК України, згідно якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.

Згідно умов зазначеного договору, відповідач виступає виконавцем послуг з придбання автомобіля, а позивач зобов'язується оплачувати послуги, пов'язані зі вступом до системи при укладанні угоди, вносити плату за послуги, пов'язані з видачею автомобіля за системою при наданні такого права, щомісячно сплачувати повні внески та інші обов'язкові платежі після отримання автомобіля в натурі.

На виконання угоди № 364923 позивач сплатив вступний внесок у розмірі 5 616,00 грн. та сплачував щомісячні внески до січня 2015 року, про що свідчать надані позивачем копії квитанцій.

Згідно ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до умов угоди № 364923 учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати угоду за власним бажанням.

05 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про розірвання угоди та повернення сплачених коштів (а.с.63-66).

Як видно із змісту повідомлення відповідача від 03.06.2016 р., ТОВ "Авто Просто" повідомило, що договір розірвано 31.05.2015р., вказавши при цьому, що сплачені позивачем кошти будуть повернуті відповідно до ст. 13 Додатку № 2 згідно пріоритетів, викладених у п.п. 13.4 та 13.5 цієї статті (а.с. 67).

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 13.4.1. ст. 13 додатку № 2 до угоди в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання наступних непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди: отримання ним інвалідності або смерті свого подружжя, або набуття учасником статусу безробітного. За вимогою ТОВ «Авто Просто» учасник зобов'язується надавати документи, які підтверджують виникнення вищезазначених обставин. За підтверджених обставин згідно з цим пунктом, учаснику повертаються сплачені чисті внески без вирахування відступного.

Відповідно до підп. 13.4.2 п. 13.4 ст. 13 додатку № 2 у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали Угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому пункті. При цьому, пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим.

Отже, із змісту договору від 30.06.2011 р. видно, що сторони домовились про порядок повернення коштів учаснику, який розірвав угоду і цей порядок ґрунтується на принципі черговості.

Згідно ст.10 та ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що сума чистих внесків буде повернута позивачу після настання визначеної події - його черги на отримання внесків, яка формується відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди. При цьому відповідач посилався на п.13.4.1 умов додатку № 2 до угоди, укладеної між позивачем і відповідачем, якою передбачено порядок повернення коштів та зазначив, що на теперішній час є заяви 43 учасників про розірвання договорів, які подані раніше за позивача, а останній значиться у списку під номером 44 (а.с. 80-96).

Відповідно до ст. 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як видно з матеріалів справи, договором, укладеним ОСОБА_3 з ТОВ "Авто Просто", визначено термін виконання зобов'язання щодо повернення коштів у зв'язку із розірванням угоди.

Відповідно до п. 13.1 додатку №2 до угоди № 364923 від 30.06.2011 р. учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ОСОБА_5 у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за угодою, з урахуванням положень, викладених у цій статті.

В пунктах 13.2 - 13.9 цієї ж ст. 13 додатку №2 до угоди визначено умови формування фонду для повернення коштів та порядок повернення чистих внесків у випадку, коли договори розірвали декілька учасників. У цьому випадку сторони домовились про пріоритети повернення коштів в залежності від мотивів розірвання угоди та часу написання заяви.

Отже, з аналізу змісту ст. 13 додатку №2 до угоди № 364923 видно, що підлягають поверненню чисті внески після настання домовленого моменту у часі, з настанням якого виникає право на повернення внесків, - розірвання угоди учасником за його власним бажанням.

Разом з тим, у випадку, якщо є не один, а декілька учасників, що розірвали угоди, повернення чистих внесків проводиться в порядку черговості, а право на їх отримання виникає в учасника за умов, визначених договором, після настання його черги.

Тобто, обовязок повернення коштів фактично визначається календарною датою розірвання договору, однак у випадку наявності інших учасників, які вже розірвали договори, внески повертаються з дотриманням черговості, із сформованого фонду повернення коштів.

При таких обставинах, враховуючи, що строк (термін) виконання зобов'язання встановлений сторонами угоди № 364923, колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_3 про його право вимагати повернення чистих внесків після розірвання договору у будь - який час згідно вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України та п. 14.1 ст. 14 додатку № 2 до угоди.

Безпідставними є доводи апелянта щодо порушення судом при вирішенні спору вимог Конституції України, законодавства України, чинних міжнародних договорів та практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 55 Конституції України, на яку посилається ОСОБА_3, передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України.

Посилання ОСОБА_3 на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яке полягає в триманні відповідачем на своїх рахунках та неповернення коштів - чистих внесків після розірвання договору, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судом встановлено, що договором про придбання товару у групі за програмою "Авто Так", який є обов'язковий для виконання сторонами, передбачено термін повернення коштів у випадку розірвання договору, а також встановлено порядок виконання відповідачем цього обов'язку у тому випадку, коли задоволено декілька заяв учасників про розірвання договорів. Оскільки ОСОБА_3 перебуває лише на 44 місці у черзі на повернення коштів, суд підставно відмовив у задоволенні позову, зазначивши, що вимоги є передчасними, а стягнення коштів всупереч умов договору може порушити права інших учасників групи.

Не може бути підставою для скасування рішення суду також посилання на рішення Європейського Суду з прав людини, оскільки у наведених ОСОБА_3 рішеннях констатовано необхідність гарантування національними судами права на справедливий судовий розгляд та щодо обґрунтованості рішень суду.

Як видно з матеріалів справи суд ухвалив рішення з дотриманням саме цих принципів.

Фактично всі доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів. Будь-яких інших доказів, які б вказували на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апелянтом не надано, як і доказів, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи місцевим судом з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: