Провадження № 2/522/4051/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який був уточнений, до ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулась до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_1 та просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 31940 гривень, як вартість 1/2 частини автомобіля KIA Cerato, 2007 року виробництва.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні первісний позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити.

Вивчивши наявні докази по справі суд вважає, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 11.09.1999 року уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу (т.1 а.с. 70), який був розірваний рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року (справа № 522/14590/14-ц), (т. 1.а.с. 73).

Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2009 року (справа № 2-2763/09) ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням встановлено, що 28.11.1997 року ОСОБА_2 на Одеській універсальній біржі «Витязь», згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97-195Ц, придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Автомобіль KIA Cerato, 2007 року виробництва, д/н НОМЕР_1, був зареєстрований 20.02.2007 року за ОСОБА_1 та 14.08.2012 року знятий обліку для реалізації.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд вважає, що первісні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають так як є достатньо підстав вважати, що квартира АДРЕСА_1, не може бути об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана ОСОБА_2 до укладання шлюбу, а саме 28.11.1997 року.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення зі відповідача на свою користь 1/2 частину спільної власності, а саме 31940 грн., за продаж автомобіля KIA Cerato, 2007 року виробництва, то суд вважає ці вимоги також безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, можливо зробити висновок про те, що сторони будучи у зареєстрованому шлюбу (з 11.09.1999 року по 11.12.2014 року ) придбали автомобіль KIA Cerato, 2007 року виробництва, який був зареєстрований на ОСОБА_1, та продали його 14.08.2012 року.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що автомобіль KIA Cerato, 2007 року виробництва був придбаний під час шлюбу та проданий також у шлюбі, а тому підстав для задоволення позову та стягнення 1/2 частині вартості автомобіля у суду не має.

Згідно ст. 58 ЦК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 59 ЦК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_2, а тому й відмовляє у задоволенні цих позовів у повному обсязі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності відмовити у повному обсязі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя:

07.12.2017