Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/869/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кухаря С.В.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року по справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року Бердянський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог остаточно зазначив, що за результатами прокурорської перевірки встановлено, що п.п. 5, 5.19 рішення Бердянської міської ради № 17 від 31.03.2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам» затверджено проект відведення земельних ділянок та передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку площею 0,096га. з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення 29.04.2010 р. за ОСОБА_5 проведена державна реєстрація за реєстровим номером 45 державного акту на право власності серії НОМЕР_1 на зазначену земельну ділянку.

Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1092 від 05.06.2010 р. земельна ділянка була відчужена ОСОБА_4 На підставі вказаного договору Управлінням виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, який був зареєстрований 03.08.10 р. за № 88.

Згідно з інформацією управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області станом на 11.11.2013 року зазначена земельна ділянка належить ОСОБА_3, державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 зареєстровано в поземельній книзі за № 080060139:3:01.

В порушення вимог чинного законодавства проекти відводу, затверджені спірним рішенням міської ради розроблялись та затверджувались без розробки містобудівного обґрунтування об'єкту, без встановлення містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно Генерального плану м. Бердянськ зазначені у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування.

В супереч вимог земельного законодавства обов'язкова державна експертиза землевпорядної документації проведена не була, не був дотриманий порядок набуття права власності на землю.

За результатами проведеної перевірки Бердянською природоохоронною міжрайонною прокуратурою порушено та 14.07.2011 року направлено до суду кримінальну справу за ч. 2 ст. 367 КК України відносно колишнього начальника управління архітектури та містобудування виконкому Бердянської міської ради ОСОБА_6 За результатом розгляду зазначеної кримінальної справи Бердянським міськрайонним судом Запорізької області винесено постанову від 05.08.2011 року, якою підсудного звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію».

Також, 18.02.2011 року за № 26/44 природоохоронною прокуратурою внесено протест на висновок про погодження проекту відведення земельної ділянки від 26.03.2010 року № 378, який 24.02.2011 року розглянутий управлінням Держкомзему у місті Бердянськ Запорізької області та задоволено, зазначений висновок визнано недійсним та відкликано.

Таким чином, Бердянською міською радою під час прийняття рішення № 17 від 31.03.2010 порушено порядок надання земельних ділянок у власність, визначений Конституцією, Земельним та Водним кодексами України, іншим законодавством, тому означене рішення є протиправним.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі Азовського моря та належать до земель водного фонду, усі договори купівлі-продажу спірної земельної ділянці укладені з порушенням вимог закону, оскільки земельна ділянка передавалась особам, у яких вона на підставі наведених вище норм Земельного кодексу України та Водного кодексу України не могла перебувати у власності. Тому вказані договори купівлі-продажу є недійсними (нікчемними), а земельна ділянка підлягає витребуванню з незаконного володіння шляхом визнання недійсним державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, скасування реєстрації правовстановлюючих документів на землю.

На підставі зазначеного просив:

1. Визнати незаконним та скасувати п.п. 5,5.19 рішення вісімдесятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 17 від 31.03.2010 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам».

2. Визнати недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_4 на земельну ділянку площею 0,096 га, виданого на ім'я ОСОБА_5 для ведення індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1, вартістю 498 700,80 грн., та таким, що не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

3. Зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_5, серії НОМЕР_4 здійснену в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» від 29.04.2010 за реєстраційним номером 45.

4. Визнати недійсним державний акт на право власності серії НОМЕР_2 від 03.08.2010 року на земельну ділянку площею 0,096 га, виданого на ім'я ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва.

5. Зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_4, серії НОМЕР_2, здійснену в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» від 03.08.2010 за реєстраційним номером 88.

6. Зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрованого в Поземельній книзі 18.06.2012 року за реєстровим №080060139:3:01.

7. Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,096 га, розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_6.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року залишено без розгляду позовну заяву Бердянського міжрайонного прокурора в частині вимог до Управління Держземагентства у Бердянському районі про:

- зобов'язання Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_5, серії НОМЕР_4 здійснену в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» від 29.04.2010 за реєстраційним номером 45;

- зобов'язання Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_4, серії НОМЕР_2, здійснену в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» від 03.08.2010 за реєстраційним номером 88.

- зобов'язання Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрованого в Поземельній книзі 18.06.2012 року за реєстровим №080060139.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п.п. 5.19 п. 5 рішення вісімдесятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання від 31 березня 2010 року № 17 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам».

Визнано недійсним Державний акт на право власності серії НОМЕР_4, виданий на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,096 га. для ведення індивідуального дачного будівництва в місті Бердянську, розташовану по АДРЕСА_1 в м.Бердянськ, вартістю 498700,80 грн..

Визнано недійсним Державний акт на право власності серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,096 га. для індивідуального дачного будівництва в місті Бердянську, розташовану по АДРЕСА_1 в м.Бердянськ, вартістю 498700,80 грн.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,096 га вартістю 498700,80 грн., яка знаходиться за адресою: м.Бердянськ, АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_6.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_3 10 грудня 2016 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального або процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що п. 5.19 п. 5 рішення вісімдесятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 17 від 31 березня 2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам», затверджено проект відведення земельних ділянок та передано у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,096 га. з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення за ОСОБА_5 29 квітня 2010 року за реєстраційним номером 45 проведено державну реєстрацію державного акту на право власності серії НОМЕР_4 на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1092 від 05 червня 2010 року № ВМХ № 065903 ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив земельну ділянку площею 0,096 га. за адресою: м.Бердянськ АДРЕСА_1. На ім'я ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, який зареєстровано 03 серпня 2010 року за реєстраційним номером 88.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2034 від 21 червня 2011 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку площею 0,096 га. за адресою: м.Бердянськ АДРЕСА_1.

05.08.2011р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ухвалено постанову про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» від 08.07.2011р. ОСОБА_6, який був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК України. А саме, останній, будучи керівником управління архітектури та містобудування виконкому Бердянської міської ради, діючи злочинно погодив проекти землеустрою відводу земельних ділянок у власність громадянам, у тому числі ОСОБА_5, що послугувало підставою для прийняття рішення вісімдесятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання № 17 від 31.03.2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам».

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції належним чином керувався приписами Конституції України та нормами матеріального права.

Суд першої інстанції вірно вказав, що відповідно до положень ст.ст. 13, 14, 19 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

За приписами ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, крім інших, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті, в тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно зі ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Згідно зі ст. 90 Водного кодексу України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією.

Статтею 59 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватись на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Вищезазначеними нормами встановлено розміри прибережних захисних смуг в залежності від виду водойми та заборону надання у приватну власність земельних ділянок водного фонду, до яких відносяться прибережні захисні смуги.

Нормативні акти, які регулюють забудову населених пунктів та застосовуються у всіх випадках будівництва, також передбачають обмеження щодо забудови таких земельних ділянок.

Згідно з п. 10 та п. 11 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486, на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови. Водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як два кілометри від урізу води.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-16цс14 від 21.05.14 р. та в силу вимог ст. 360-7 має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Статтею 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі, зокрема проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення.

Судом першої інстанції встановлено, що обов'язкова державна експертиза проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки проведена не була, чим порушено вимоги чинного земельного законодавства та не дотримано порядок набуття права власності на землю.

З огляду на системний аналіз положень вищенаведених норм законодавства при наданні в користування земельних ділянок навколо водних об'єктів, у разі відсутності землевпорядної документації (документації із землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів повинно бути досягнуто шляхом урахування нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку, з урахуванням конкретної ситуації.

Спірна земельна ділянка розташована в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, колегія суддів дійшла висновку, що під час прийняття оскаржуваного рішення Бердянської міської ради Запорізької області № 17 від 31 березня 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок громадянам» Бердянською міською радою було порушено вимоги чинного на той час законодавства в частині підстав та порядку надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5, а тому, зазначений підпункт рішення є незаконним та підлягає скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку, що виданий на підставі вказаного рішення, повинен бути визнаний недійсним.

Окрім того, із зазначених підстав договори купівлі-продажу спірної земельної ділянки, укладені 05 червня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та 21 червня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є такими, що порушують публічний порядок, тобто нікчемними.

Доводи апеляційної скарги, викладені у п.п.2-7, в яких ОСОБА_3 зазначає, що вважає таким, що відповідає закону оспорюване рішення органу місцевого самоврядування, що не відбулося порушень норм Водного кодексу України, що не відбулося порушень Закону України «Про державну експертизу», що генерального плану м. Бердянська не існує, а тому його неможливо порушити, що не мало місце порушень Закону України «Про планування і забудову територій», що не було притягнуто до відповідальності посадових осіб Бердянської міської ради, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Усі викладені доводи не спростовують висновки рішення суду в тій частині, що оспорюване прокурором рішення органу місцевого самоврядування має в основі документи, видані та погоджені в результаті вчинення злочину, що підтверджено вищевказаною постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.08.2011р.

Довід апеляційної скарги про те, що обраний прокурором спосіб захисту не відповідає вимогам закону колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки як вбачається зі змісту уточненої позовної заяви (т.1, а.с.159-167), прокурор, звертаючись з позовними вимогами до ОСОБА_3 на підставі ст.388 ЦК України, просив витребувати спірну земельну ділянку з чужого незаконного володіння.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: