Провадження № 2/161/4273/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 грудня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді - Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Груп» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 06.10.2017 року звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Груп» (надалі ТзОВ «ОСОБА_2 Груп») про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що 20 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «ОСОБА_2 Груп» було укладено договір № 20/07/01-2015 поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики), відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 575000грн., а відповідач зобовязався повернути безвідсоткову позику в строк до 30 жовтня2015 року(включно), з моменту передачі грошових коштів позивачем. Факт отримання директором відповідача грошових коштів у вищевказаній сумі від позивача підтверджується підписом позивача та директора відповідача, скріпленим печаткою відповідача. Відповідач у строк, визначений договором позики, не повернув позивачу суму позики, чим порушив свої зобовязання , визначені договором позики та чинним законодавством України. У звязку з зазначеним, позивачем 05 січня 2016 року на адресу відповідача було направлено вимогу-претензію №1 про невідкладне повернення суми позики та сплати штрафних санкцій, про що свідчить фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист. Представником відповідача вимога була отримана 12 січня 2016 року, проте залишена без задоволення. Крім того, представники відповідача уникають з ним зустрічей та не відповідають на телефонні дзвінки. Пунктом 1.2. Договору позики передбачено, що відсотки за користування позикою становлять 0%, тобто договір укладено на безвідсотковій основі. Однак, пунктом 7.1. договору позики визначено, що при порушенні позичальником (відповідачем) строку повернення позики він повинен сплатити позикодавцю (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, станом на 29 вересня 2017 року утворилась заборгованість з повернення відповідачем в користь позивача суми позики у розмірі 575 000,00 грн., а також суми інфляційних витрат, пені та трьох відсотків річних за прострочення зобовязання по поверненню позики у відповідності до розрахунків, згідно з якими сума боргу, з урахуванням індексу інфляції становить 670912,64грн., загальна сума пені за договором становить 367524,30грн., загальна сума процентів за договором складає 33034,93грн. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 1076,67 грн. (одна тисяча сімдесят шість гривень 67 копійок) .

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути в його користь із відповідача заборгованість в сумі 1071471,87грн. та судові витрати по справі .

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача .

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «ОСОБА_2 Груп» було укладено договір № 20/07/01-2015 поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики), відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 575000грн., а відповідач зобовязався повернути безвідсоткову позику в строк до 30 жовтня2015 року(включно), з моменту передачі грошових коштів позивачем.

Факт отримання директором відповідача грошових коштів у вищевказаній сумі від позивача підтверджується підписом позивача та директора відповідача, скріпленим печаткою відповідача.

Відповідно до ст. 530 ЦК України , якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідач у строк, визначений договором позики, не повернув позивачу суму позики, чим порушив свої зобовязання, визначені договором позики та чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.1050. ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 1.2. Договору позики передбачено, що відсотки за користування позикою становлять 0%, тобто договір укладено на безвідсотковій основі.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 7.1. договору позики визначено, що при порушенні позичальником (відповідачем) строку повернення позики він повинен сплатити позикодавцю (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

З наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку слідує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за вищевказаним договором позики, станом на 29 вересня 2017 року, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 1 071 471,87 грн., з них: 575 000,00 грн. сума основного боргу, розмір договірної пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ становить 367524,30грн., сума трьох процентів річних у відповідності до ст..625 ЦК України складає 33034,93грн., сума інфляційних втрат 95912,64грн.

Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості за договором позики, складений позивачем та перевірений судом в судовому засіданні.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач, станом на день розгляду справи, свої зобов'язання за вищевказаним договором позики, в обумовлений сторонами термін, не виконав, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг за договором позики , проценти за користування коштами, інфляційні , а також три відсотки річних, що в загальній сумі становить 1 071 471,87 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Оскільки рішення постановлено на користь позивача, тому його вимога щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат також підлягає до задоволення .

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 599, 1046-1047 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Груп» в користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 071 471,87 грн. (один мільйон сімдесят одна тисяча чотириста сімдесят одна гривня 87 копійок) та судові витрати в сумі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта