Справа № 127/55/17-ц
Провадження № 2/127/1630/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.04.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позов мотивовано тим, що рішенням Ленінського районног осуду м. Вінниці від 12.12.2005року шлюб між ОСОБА_1І, та ОСОБА_2 розірвано. Відповідно до договору купівлі продажу від 23.11.2006 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач у вказаній квартирі не проживає понад 3 роки. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщення квартирою №53 в будинку №53 по проспекту Юності в м. Вінниці.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в ній, просили позов задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин.

Враховуючи думку позивача та його представника, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 23.11.2006року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.16).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.12.2005 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.18).

Відповідно до акту від 18.12.2016року ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 01.04.2013року по теперішній час (а.с.17).

Даний факт не проживання відповідача в вказаній квартирі підтвердили і свідки в судовому засіданні.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст. ст. 163, 71 ЖК України, в яких зазначено, що житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем, або членами його сімї протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до вимог ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивачє власником зазначеної квартири, а реєстрація в ній відповідача є порушенням прав позивача, який змушений нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю.

За клопотанням позивача судовий збір залишити за позивачем.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщення квартирою №53 в будинку №53 по проспекту Юності в м. Вінниці.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: