Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління в Харківській області, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою у якій просить визнати виконавчий лист № 755/14269/15-ц виданий Дніпровським районним судом м. Києва 31.08.2015 року таким, що не підлягає виконанню (а.с. 35-37).

Вимоги заяви мотивує тим, що 10.08.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків у справі № 265/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 4 271 540,90 грн., витрати пов'язані з розглядом справи в третейському суді в розмірі 25 500,00 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заявник вказує, що виданий Дніпровським районним судом м. Києва виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у відповідності до положень ст. 369 ЦПК України, оскільки рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року, договір поруки укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 визнаний припиненим. Як вказує заявник, саме цей договір поруки став підставою для винесення рішення третейським судом про солідарне стягнення, в тому числі з поручителя ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту, укладеним з ОСОБА_2

В судове засідання заявник та заінтересовані особи не з'явилися, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що відповідно до положень ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

10 серпня 2015 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.04.2015 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено (а.с. 33).

22 вересня 2015 року рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року, визнано припиненим договір поруки № 811/07/9-232 від 31 травня 2007 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 з 01 липня 2008 року (а.с. 40-42, 43-44 зв.).

18 лютого 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року залишено без змін (а.с. 102-105).

13 червня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було частково задоволено вимоги заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 виконавчий лист № 755/14269/15-ц виданий Дніпровським районним судом м. Києва 31.08.2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 4271540,90 грн., третейського збору в сумі 25500,00 грн. та судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с. 154, 155).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2016 року апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2016 року було відхилено, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2016 року залишено без змін (а.с. 195-197).

27 вересня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було винесено ухвалу якою касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено частково, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 236-237 зв.).

Відповідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до положень п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як роз'яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду якою було задоволено заяву про видачу виконавчого листа про солідарне стягнення коштів, у тому числі й з поручителя, була винесена 10.08.2015 року тобто, ще до ухвалення 22.09.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова рішення про припинення поруки, ухвала набрала законної сили, є чинною та на час розгляду заяви не скасована.

За викладених вище обставин вимоги заяви не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління в Харківській області, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя