АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2764/17 Справа № 206/3219/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2017 року та на додаткове рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17 жовтня 2013 року о 14.10 у м. Дніпропетровську по вул. Томській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Siena», державний номер НОМЕР_1 під його керуванням, та автомобіля «ЗАЗ 110307» державний номер 20633, під керуванням водія ОСОБА_4 ОСОБА_5 В результаті ДТП було пошкоджено його автомобіль. 30 жовтня 2013 року відбувся огляд пошкодженого автомобіля експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6 Огляд проводився за участю власника та другого учасника ДТП ОСОБА_4 - ОСОБА_5 У звязку з тим, що відповідачем не було сплачено компенсації заподіяних збитків, належний йому автомобіль «Fiat Siena», державний номер НОМЕР_1, станом на 29 травня 2015 року не було відремонтовано. 29 травня 2015 року пошкоджений автомобіль «Fiat Siena», державний номер НОМЕР_1, було оглянуто судовим експертом ОСОБА_7 На огляд, шляхом направлення телеграми, запрошувалась відповідач, але з невідомих причин вона не зявилася. Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_7 №040/15 від 03 червня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Siena», державний номер НОМЕР_1 склала 70 928 грн. 72 коп. Вартість відновлювального ремонту, пошкодженого автомобіля «Fiat Siena», державний номер НОМЕР_1, відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_7 № 040/15 від 03 червня 2015 року склала 126 796 грн. 72 коп. Згідно рахунку - калькуляції ПП ОСОБА_8, СТО «Пегас» №086 від 04 травня 2015 року, вартість запасних частин та ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля «Fiat Siena», державний номер НОМЕР_1, склала 127 353 грн. 00 коп. За постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, винною у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля «ЗАЗ 110307» державний номер 20633, ОСОБА_4 ОСОБА_5 Крім того стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 600 грн., витрачена ним на проведення автотоварознавчого дослідження, а також 194 грн. 16 коп., сплачені за подання телеграми про виклик відповідача на огляд. Також йому заподіяно моральну шкоду, розмір душевних страждань його і страждань його родини оцінюється ним в 10 000 грн., оскільки було порушено звичайний спосіб його життя, негативно вплинуло на стан здоровя. Тому просив стягнути з ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на його користь заподіяні збитки у розмірі 127 353 грн., 600 грн. - витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, 194 грн. 16 коп. витрати сплачені за подання телеграми про виклик на огляд, 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року за заявою відповідача було залучено до участі у справі у якості співвідповідача ПрАТ «СК «Україна» (т.1 а.с.67).

Ухвалою суду, постановленою суддею на місці в судовому засіданні, яке відбулося 12 грудня 2016 року, за заявою відповідача було залучено до участі у справі у якості співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України (т.2 а.с.89).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Стягнуто із ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_2 50 000 грн. матеріальних збитків та 500 грн. судових витрат зі сплати судового збору. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 20 928 грн. 72 коп. - матеріальних збитків, 5000 грн. - моральної шкоди, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 452 грн. 89 коп., витрати на залучення спеціаліста з проведення експертного дослідження вартості матеріального збитку - 600 грн., витрати з проведення судової автотехнічної експертизи 2211 грн. 84 коп., загалом судових витрат - 3264 грн. 73 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати з проведення судової автотехнічної експертизи №4541-16 у сумі 1779 грн. 22 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду від 31 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду від 31 січня 2017 року та додаткове рішення суду від 14 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, яка набрала законної сили 26 листопада 2013 року Синів ОСОБА_9 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. В постанові вказано, що Синів ОСОБА_9 17 жовтня 2013 року о 14 год. 10 хв. керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, державний номер 20633АЕ, в м. Дніпропетровську по вул. Томській виїжджаючи від двору будинку №253 на проїзну частину дороги, не пропустила автомобіль Фіат, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався зліва, та скоїла з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди. Потерпілих не має. ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі (том 1 а.с.9).

Позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля «Fiat Siena», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с.6).

Зазначений автомобіль ОСОБА_2 було застраховано в АТ «Українська пожежно-страхова компанія», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн. (т. 1 а.с.7).

30 жовтня 2013 року спеціалістом-оцінювачем ОСОБА_10 в присутності позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4 було проведено огляд автомобіля «Fiat Siena», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, на предмет пошкоджень, які були спричинені внаслідок дорожньо-транспортної події, про що складено протокол огляду транспортного засобу (том 1 а.с.8).

Відповідно до висновку експертного дослідження №040/15 від 03 червня 2015 по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Siena», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що був складений судовим експертом ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 126 796 грн. 71 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 70 928 грн. 72 коп. (т. 1 а.с.11-26).

Відповідно до квитанції № 15026 від 03 червня 2015 року вартість за проведення експертної оцінки ФОП ОСОБА_7 складає 600 грн. (т. 1 а.с.27).

Відповідно до рахунку № 086 від 04 травня 2015 року ПП ОСОБА_11 вартість ремонту автомобіля «Fiat Siena», державний номер НОМЕР_1 становить 127 353 грн. (т. 1 а.с.28).

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера ФОП ОСОБА_8 позивач ОСОБА_2 сплатив за ремонт автомобіля «Fiat Siena» загалом 127 353 грн. (т. 1 а.с.49, 50, 52).

З акту №086 виконаних робіт по автомобілю «Fiat Siena» від 27 липня 2015 року ФОП ОСОБА_8 вбачається, що відбулася заміна запчастин належного позивачу автомобіля (т. 1 а.с.51).

Автомобіль відповідачем ОСОБА_4, ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_3 було застраховано в ПрАТ «СК «Україна», строком дії до 28 листопада 2013 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., розмір франшизи 500 грн.(т. 1 а.с.37).

Позивач ОСОБА_2 повідомив ПрАТ «СК «Україна» про ДТП 17 жовтня 2013 року (т. 1 а.с.205).

З висновку експертного автотехнічного дослідження від 03 серпня 2015 року № 5/17, проведеного експертом ОСОБА_12, за заявою ОСОБА_4, по факту ДТП, яка мала місце 17 жовтня 2013 року, сліди гальмування лівих коліс автомобіля Фіат відповідає швидкості руху 60,8 км/год. Водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 у заданій дорожній обстановці для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9б та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40км/год» ПДР. Водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 у заданій дорожній обстановці мав технічну можливість, при русі із швидкістю, що не перевищує 40км/год, не застосовуючи екстреного гальмування, навіть службовим гальмуванням, запобігти зіткненню. У заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля Фіат ОСОБА_2 не відповідали пп.12.3, 12.4, 12.9б та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної руху 40км/год» Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, так як вона безпосередньо привела до зіткнення. У заданій дорожній обстановці водію автомобіля ЗАЗ ОСОБА_4 для забезпечення безпеки руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_4 своїми діями небезпеки для руху не створювала, а створила тільки перешкоду для руху, тому технічна можливість запобігти зіткнення її діями не визначалася, запобігти зіткнення мав водій ОСОБА_2 Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п 10.1,10.2 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ЗАЗ не створила небезпеки для руху, керований нею автомобіль являвся тільки перешкодою для руху, з технічної точки зору невідповідність її дії ПДР, не знаходяться в причинному зв'язку з даною ДТП (т.1 а.с.76-108).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 25 листопада 2015 року № 5112-15, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 регламентувались вимогами п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, вона повинна була впевнитися в безпеці виконуваного нею маневру та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по дорозі на яку вона виїжджала. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному звязку з настанням ДТП. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких, з моменту виникнення небезпеки для руху, він повинен був негайно вжити заходів до зменшення швидкості але до зупинки. По показанням водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2: в умовах даного варіанту вирішення поставленого питання не надалось можливим з причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку. По показанням водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4: в умовах даного варіанту дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному звязку з настанням ДТП. По показанням водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2: в умовах даного варіанту вирішення поставленого питання не надалось можливим з причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку (т. 1 а.с.152-160).

Відповідно до висновку додаткової судової автотехнічної експертизи від 30 червня 2016 року №2753-16 в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.12.3, 12.4, 12.9 «б» ПДР України. В даній дорожній обстановці, при наданих вихідних даних, водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення, тобто при своєчасному виконанні вимог п.12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, при наданих вихідних даних, дії водія «Фіат» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України та знаходились у причинному зв'язку з настанням ДТП (т. 2 а.с.25-33).

Відповідно до висновку повторної судової автотехнічної експертизи від 28 жовтня 2016 року № 4541-16,, якою, зокрема, встановлено, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 регламентувались вимогами п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, вона повинна була впевнитися в безпеці виконуваного нею маневру та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по дорозі на яку вона виїжджала; в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному звязку з настанням ДТП; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.12.3, п.12.4, п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України, згідно яких, здійснюючи рух в межах населеного пункту, повинен був рухатись зі швидкістю, яка не перевищує дозволену 60км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху він повинен був негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки; за умов, якщо водій автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 здійснював рух з перевищенням швидкості руху (згідно показів водія ОСОБА_4М.), встановленої в межах, за умов, якщо водій автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 здійснював рух з допустимою швидкістю 60,0км/год (згідно показів водія ОСОБА_2О.), то в його діях невідповідностей вимогам п.12.4, п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України не вбачається. Вирішити питання щодо відповідності (невідповідності) дій водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 вимогам Правил дорожнього руху України та наявності (відсутності) в його діях причинного звязку з виникненням ДТП, не надається можливим, оскільки не вирішено питання щодо технічної можливості для водія ОСОБА_2 запобігти ДТП (т. 2 а.с.67-79).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково та стягнувши на користь ОСОБА_2 з ПрАТ «СК «Україна» 50 000 грн. матеріальних збитків, із ОСОБА_4 20 928 грн. 72 коп. - матеріальних збитків, 5000 грн. - моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на обґрунтованість вимог в цій частині, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи вбачається постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, яка набрала законної сили 26 листопада 2013 року Синів ОСОБА_9 було визнано винною та у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. В постанові вказано, що Синів ОСОБА_9 17 жовтня 2013 року о 14 год. 10 хв. керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, державний номер 20633АЕ, в м. Дніпропетровську по вул. Томській виїжджаючи від двору будинку №253 на проїзну частину дороги, не пропустила автомобіль Фіат, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався зліва, та скоїла з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди. Потерпілих не має. ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі (том 1 а.с.9).

Позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля «Fiat Siena», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с.6).

Зазначений автомобіль ОСОБА_2 було застраховано в АТ «Українська пожежно-страхова компанія», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн. (т. 1 а.с.7).

30 жовтня 2013 року спеціалістом-оцінювачем ОСОБА_10 в присутності позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4 було проведено огляд автомобіля «Fiat Siena», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, на предмет пошкоджень, які були спричинені внаслідок дорожньо-транспортної події, про що складено протокол огляду транспортного засобу (том 1 а.с.8).

Відповідно до висновку експертного дослідження №040/15 від 03 червня 2015 по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Siena», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що був складений судовим експертом ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 126 796 грн. 71 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 70 928 грн. 72 коп. (т. 1 а.с.11-26).

Відповідно до квитанції № 15026 від 03 червня 2015 року вартість за проведення експертної оцінки ФОП ОСОБА_7 складає 600 грн. (т. 1 а.с.27).

Відповідно до рахунку № 086 від 04 травня 2015 року ПП ОСОБА_11 вартість ремонту автомобіля «Fiat Siena», державний номер НОМЕР_1 становить 127 353 грн. (т. 1 а.с.28).

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера ФОП ОСОБА_8 позивач ОСОБА_2 сплатив за ремонт автомобіля «Fiat Siena» загалом 127 353 грн. (т. 1 а.с.49, 50, 52).

З акту №086 виконаних робіт по автомобілю «Fiat Siena» від 27 липня 2015 року ФОП ОСОБА_8 вбачається, що відбулася заміна запчастин належного позивачу автомобіля (т. 1 а.с.51).

Автомобіль відповідачем ОСОБА_4, ЗАЗ 110307, державний номер НОМЕР_3 було застраховано в ПрАТ «СК «Україна», строком дії до 28 листопада 2013 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., розмір франшизи 500 грн.(т. 1 а.с.37).

Позивач ОСОБА_2 повідомив ПрАТ «СК «Україна» про ДТП 17 жовтня 2013 року (т. 1 а.с.205).

З висновку експертного автотехнічного дослідження від 03 серпня 2015 року № 5/17, проведеного експертом ОСОБА_12, проведеного за заявою ОСОБА_4, по факту ДТП, яка мала місце 17 жовтня 2013 року, сліди гальмування лівих коліс автомобіля Фіат відповідає швидкості руху 60,8 км/год. Водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 у заданій дорожній обстановці для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9б та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40км/год» ПДР. Водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 у заданій дорожній обстановці мав технічну можливість, при русі із швидкістю, що не перевищує 40км/год, не застосовуючи екстреного гальмування, навіть службовим гальмуванням, запобігти зіткненню. У заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля Фіат ОСОБА_2 не відповідали пп.12.3, 12.4, 12.9б та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної руху 40км/год» Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, так як вона безпосередньо привела до зіткнення. У заданій дорожній обстановці водію автомобіля ЗАЗ ОСОБА_4 для забезпечення безпеки руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_4 своїми діями небезпеки для руху не створювала, а створила тільки перешкоду для руху, тому технічна можливість запобігти зіткнення її діями не визначалася, запобігти зіткнення мав водій ОСОБА_2 Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п 10.1,10.2 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ЗАЗ не створила небезпеки для руху, керований нею автомобіль являвся тільки перешкодою для руху, з технічної точки зору невідповідність її дії ПДР, не знаходяться в причинному зв'язку з даною ДТП (т.1 а.с.76-108).

В ході судового розгляду справи судом призначалися декілька судових експертиз.

Так, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 25 листопада 2015 року № 5112-15, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 регламентувались вимогами п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, вона повинна була впевнитися в безпеці виконуваного нею маневру та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по дорозі на яку вона виїжджала. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному звязку з настанням ДТП. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких, з моменту виникнення небезпеки для руху, він повинен був негайно вжити заходів до зменшення швидкості але до зупинки. По показанням водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2: в умовах даного варіанту вирішення поставленого питання не надалось можливим з причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку. По показанням водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4: в умовах даного варіанту дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному звязку з настанням ДТП. По показанням водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2: в умовах даного варіанту вирішення поставленого питання не надалось можливим з причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку (т. 1 а.с.152-160).

Відповідно до висновку додаткової судової автотехнічної експертизи від 30 червня 2016 року №2753-16 в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.12.3, 12.4, 12.9 «б» ПДР України. В даній дорожній обстановці, при наданих вихідних даних, водій автомобіля Фіат ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення, тобто при своєчасному виконанні вимог п.12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, при наданих вихідних даних, дії водія «Фіат» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України та знаходились у причинному зв'язку з настанням ДТП (т. 2 а.с.25-33).

Відповідно до висновку повторної судової автотехнічної експертизи від 28 жовтня 2016 року № 4541-16,, якою, зокрема, встановлено, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 регламентувались вимогами п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, вона повинна була впевнитися в безпеці виконуваного нею маневру та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по дорозі на яку вона виїжджала; в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному звязку з настанням ДТП; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.12.3, п.12.4, п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України, згідно яких, здійснюючи рух в межах населеного пункту, повинен був рухатись зі швидкістю, яка не перевищує дозволену 60км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху він повинен був негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки; за умов, якщо водій автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 здійснював рух з перевищенням швидкості руху (згідно показів водія ОСОБА_4М.), встановленої в межах, за умов, якщо водій автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 здійснював рух з допустимою швидкістю 60,0км/год (згідно показів водія ОСОБА_2О.), то в його діях невідповідностей вимогам п.12.4, п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України не вбачається. Вирішити питання щодо відповідності (невідповідності) дій водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 вимогам Правил дорожнього руху України та наявності (відсутності) в його діях причинного звязку з виникненням ДТП, не надається можливим, оскільки не вирішено питання щодо технічної можливості для водія ОСОБА_2 запобігти ДТП (т. 2 а.с.67-79).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, встановлено постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, яка набрала законної сили 26 листопада 2013 року, вину відповідача ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. та яку визнана винною у скоєнні даного ДТП, та у спричинені в результаті нього матеріальної шкоди позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля, та вина ОСОБА_4 є доведеною.

З матеріалів справи вбачається позивач, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, просив стягнути спричинену йому матеріальну та моральну шкоду в результаті ДТП саме з відповідача ОСОБА_4 (т.1 а.с.1-3).

З позовними вимогами до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та до Моторного (транспортного) страхового бюро України позивач ОСОБА_2 взагалі не звертався, свої позовні вимоги в ході судового розгляду справи не уточнював.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З матеріалів справи вбачається саме позивач ОСОБА_2 з клопотаннями про залучення співвідповідачами ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду не звертався.

Позивач вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобовязання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка давала шкоди.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2097цс16 від 21 грудня 2016 року.

Отже, спричинена позивачу матеріальна шкода в результаті ДТП, розмір якої становить 70 928 грн. 72 коп., відповідно до висновку експертного дослідження №040/15 від 03 червня 2015 року, повинна бути стягнута на його користь з відповідача ОСОБА_4, як з винної особи, оскільки саме відповідач ОСОБА_4 має нести обов'язок по відшкодуванню завданого нею матеріального збитку позивачу в результаті ДТП, та з урахуванням заявлених позовних вимог позивача.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-760цс15.

Відповідно до квитанції №15026 від 03 червня 2015 року вартість послуг за проведення вищезазначеного експертного дослідження, яка була сплачена позивачем, становить 600 грн., а тому вказана сума має бути стягнута з ОСОБА_4 на користь позивача (т.1 а.с.27).

Також позивачем на адресу відповідача ОСОБА_4 направлялася телеграма про виклик на вказаний огляд, за яку позивачем було сплачено 194 грн. 16 коп., а тому вказана сума також має бути стягнута з ОСОБА_4 на користь позивача.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на його користь 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, слід зазначити діями відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження належного йому майна, було порушено звичний стан його життя та з урахуванням обставин справи, ступеню глибини душевних стражданнях та їх тривалості, виходячи з принципу розумності, співмірності відшкодуванню відповідачем ОСОБА_4 на користь позивача в якості моральної шкоди підлягає сума в розмірі - 2000 грн.

Крім того, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем за проведення судової автотоварознавчої експертизи №5112-15 від 25 листопада 2015 року у розмірі 2 211 грн. 84 коп., та витрати за проведення повторної судової автотоварознавчої експертизи №4541-16 від 28 жовтня 2016 року у розмірі 1 761 грн. 60 коп., та судовій збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 1 525 грн. 08 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 677 грн. 59 коп. (т. 1 а.с.4, 10, 150, т.2 а.с.66, 169).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, рішення суду від 31 січня 2017 року та додаткове рішення суду 14 лютого 2017 року підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року та додаткове рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 70 928 грн. 72 коп., 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 600 грн. за проведення експертного дослідження, витрати за направлення телеграма про виклик на огляд транспортного засобу в розмірі 194 грн. 16 коп., витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи №5112-15 від 25 листопада 2015 року у розмірі 2 211 грн. 84 коп., витрати за проведення повторної судової автотоварознавчої експертизи №4541-16 від 28 жовтня 2016 року у розмірі 1 761 грн. 60 коп., та судовій збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 1 525 грн. 08 коп. і за подання апеляційної скарги у розмірі 1 677 грн. 59 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді