АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3709/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1014/17Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, що продовжує навчання.

У січні 2017 року позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути на її користь аліменти з ОСОБА_4 твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 31 жовтня 2016 року та стягнути аліменти з ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 31 жовтня 2016 року і до досягнення ним 23 років або завершення ним навчання; у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_6, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дитину, що продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 31 жовтня 2016 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 31 жовтня 2016 року і до досягнення ним 23 років або завершення ним навчання.

У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено рішення до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі 510 грн., щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 31 жовтня 2016 року, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 1995 по 2013 р. ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04.11.2013 року шлюб розірвано (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом з ОСОБА_2 та з серпня 2016 року знаходяться на її повному утриманні (а.с. 7-8).

ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва від 28серпня 2014 року № 005686 змінив прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 (а.с. 9).

З копії паспорту серії СТ 530615, виданого Подільським РС у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 10 лютого 2017 року та копії свідоцтва про зміну імені, серія І-КЕ № 007110, виданого Подільським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області від 24 січня 2017 року, позивачка ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 80).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11.11.2013 року у справі № 553/3670/13-ц позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено повністю. Стягнуто аліменти з ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на користь ОСОБА_7 на утримання синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 05 вересня 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 4).

25 липня 2016 року ОСОБА_6 досяг повноліття.

Неповнолітній син ОСОБА_9 є учнем 3 класу ЗОШ № 37 м. Полтави, має слабке здоровя та потребує постійного медичного та психологічного догляду (а.с.12,58).

Повнолітній син ОСОБА_6 є студентом Аграрного коледжу Управління і права Полтавської державної аграрної академії, на даний час навчається на ІІІ курсі денного відділення, на підтвердження цього є довідка від 07.09.2016 року за вих. № 74 видана навчальним закладом (а.с.13).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному позивачем, оскільки відповідач офіційно зареєстрований як ФОП, також отримує кошти за надану в оренду ТОВ «Посулля-Агро» земельну ділянку, за 2016 рік орендна плата склала 8 718,05 грн.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В той же час, законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Згідно роз'яснень, наведених в п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Таким чином, батьки мають обов'язок утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Вирішуючи даний спір по суті, суд першої інстанції виходив зі встановлених обставин, при цьому врахував матеріальний стан відповідача, повнолітнього сина ОСОБА_6, який продовжує навчання, та відповідно до положень вищенаведених норм Сімейного кодексу України, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на доведеність позивачем фінансової можливості відповідача, сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 та повнолітнього сина який продовжує навчання ОСОБА_6

Доводи відповідача про те, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не заслуговують на увагу.

Посилання на те, що місцевим судом неповно зясовано матеріальний стан позивача, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановив місцевий суд і це не заперечується відповідачем, останній є фізичною особою-підприємцем, є працездатним, а його посилання на економічну кризу є суб»єктивною оцінкою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :