Справа 279/1684/17
Номер провадження 2/279/1279/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2017 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

за участю секретаря Комарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_3, про визнання недійсними та скасування рішення виконкому сільської ради та свідоцтва про право власності ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом до відповідача Сингаївської сільської ради Коростенського району, ОСОБА_3, в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Сингаївської сільської ради №35 від 17.07.2001 року «Про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1, та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.08.2001 року на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батьки в 1958 році побудували спірний житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_4 мати ОСОБА_4 , спадкодавець за законом, померла . Він прийняв спадщину так як проживав у спірному будинку на момент смерті матері. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину будинку. В березні 2017 року він звернувся до виконкому Сингаївської сільської ради і дізнався , що власником спірного будинку є ОСОБА_6, дружина покійного батька від іншого шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просять їх задовольнити. Представник Сингаївської сільської ради Коростенського району Антонюк В.В. та представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ертус С.В. позовних вимог не визнали, просять відмовити в їх задоволенні за безпідставністю.

Судом встановлено, що батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в 1959 році побудували житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 мати позивача ОСОБА_4 померла.

З копії погосподарських книг №12 за 1958-1960 роки та № 14 за 1961-1963 роки (а.с.40-44) видно, що батьки позивача працювали в колгоспі «Красний партизан». Відповідно, житловий будинок з погосподарськими будівлями станом на день смерті матері відносився до суспільної групи господарств -колгоспний двір. Станом на момент набрання чинності Законом України «Про власність» головою колгоспного двору був зазначений батько позивача, який працював трактористом колгоспу «Красний партизан» . Членами колгоспного двору були його дружина - ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_1 та ОСОБА_11.

Згідно вимог частини першої статті 120 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об'єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці .

Згідно частини першої статті 563 Цивільного Кодексу Української РСР у разі смерті члена колгоспного двору успадкування майна двору не відкривається .

Відповідно до роз'яснень ,викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2015 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суперечки з приводу майна колишнього колгоспного двору, яке було придбано до 15 квітня 1991 року повинні вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору.

За таких обставин суд приходить до висновку , що спадщина не відкривалась після смерті матері, а, відповідно, позивач не мав права на спадщину в колгоспному дворі після смерті матері.

Як свідчать запис в погосподарській книзі №4 за 1964-1966 роки (а.с. 45) колгоспний двір збільшився, членами його стала ОСОБА_6 ,колгоспниця колгоспу «Красний партизан» та діти ОСОБА_12,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В 1969 році спірний будинок був добудований батьком позивача та його іншою дружиною ОСОБА_6.

В погосподарській книзі за 2001-2005 роки батько позивача ОСОБА_5 не значиться зареєстрованим у вказаному будинку. З показів представника сільської ради видно , що він був зареєстрований в м. Коростень.

Виконкомом Сингаївської сільської ради Коростенського району від 17.07.2001 року №35 вирішено оформити право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 (а.с.11).

На час набуття права власності на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами,зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п.4.1(а) Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури ,житлової політики від 09.06.98/№121 оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.ст.100,101 Цивільного Кодексу України ( в редакції 1963 року) громадянин мав право мати на праві власності один житловий будинок, який використовувався ним для власного проживання та проживання своєї сім'ї. При цьому виникнення права власності не пов'язувалось з поняттям державної реєстрації права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер (а.с.7).

За правилами ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як свідчить відповідь нотаріальної контори (а.с.19) спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_6, яка 28.02.2003 року отримала свідоцтво про право на спадщину.

Позивач ОСОБА_1 своїм правом заявити вимоги про прийняття спадщини не скористався.

За змістом ч.1ст.393 ЦК України правовий акти органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Сингаївської сільської ради прийнято відповідно до норм чинного законодавства, не порушує прав та законних інтересів позивача.

Оскільки про наявність рішення Сингаївської сільської ради позивачу стало відомо лише в березні 2017 року, то суд вважає, що він не пропустив строк звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-264,268 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 319,393 Цивільного кодексу України , ст. ст.529,549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), - суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_3, про визнання недійсними та скасування рішення виконкому сільської ради та свідоцтва про право власності відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 30 днів після його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Коваленко В.П.