Єдиний унікальний номер: 448/1684/16-ц
Провадження № 2/448/249/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13.12.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

при секретарі Романченко І.А.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник позивача 14.12.2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.08.2011року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Стверджує, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач, в свою чергу, свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.10.2016року має заборгованість перед банком на загальну суму 46315,39 гривень, з яких: 6199,22 гривень заборгованість за тілом кредиту; 34584,48 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2850,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 2181,69 гривень штраф (процентна складова).

Зазначає, що не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідачка порушує умови кредитного договору та нехтує нормами законодавства України, у звязку із чим позивач змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором №б/н від 02.08.2011року у розмірі 46315,39 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору на суму 1378гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі по наявних у справі документах та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі, покликаючись на те, що вищевказані кредитні кошти він не отримував, а такі були зняті з його карткового рахунку «Приватбанк», без його відома та згоди, невідомими особами в результаті шахрайських дій.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається із матеріалів справи 02.08.2011року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк» - позивачем у справі в односторонньому порядку без згоди відповідача ОСОБА_1, було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач номінально отримав встановлений кредитний ліміт у розмірі 6200 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором станом на 31.10.2016року відповідач має заборгованість перед банком на загальну суму 46315,39 гривень, з яких: 6199,22 гривень заборгованість за тілом кредиту; 34584,48 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2850,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 2181,69 гривень штраф (процентна складова).

Разом із тим, в ході розгляду даної справи судом було встановлено, що слідчим відділенням Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000262 від 28.04.2014року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за фактом вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_1.

Як слідує із наявної в матеріалах справи копії клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів від 06.08.2014року, під час досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженні слідчим встановлено, що у січні 2014року ОСОБА_1 отримав у «Приватбанку» кредитну картку із доступним лімітом 6200 гривень, однак даної картки він не активував та не користувався нею. 19.04.2014року стартовий пакет оператора мобільного звязку «Київстар» абонентський номер 48, яким користувався ОСОБА_1 було заблоковано. 24.04.2014року у сервісному центрі «Київстар» ОСОБА_1 пояснили те, що його абонентський номер 48 було відновлено, однак чому його заблокували і хто його відновив ОСОБА_1 не повідомили. 27.04.2014року працівники «Приватбанку» повідомили ОСОБА_1 про те, що із його кредитної картки №356076 було знято кошти в сумі 6200 гривень і йому необхідно повернути вказану суму. Однак ОСОБА_1 повідомив, що коштів із своєї картки він не знімав та картки не активовував. Згідно роздруківки про рух коштів на кредитній картці ОСОБА_1 із «Приватбанку» видно, що його коштами в сумі 6200 гривень було оплачена покупка товару у м. Києві. Зі слів працівників «Приватбанку» стало відомо, що перерахунок здійснювався через мережу «Інтернет».

Відповідно до положень ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків та інших платежів виникає тільки після надання банком позичальнику грошових коштів (кредиту).

Як зазначалось вище, відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Зокрема, згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо фактичного використання чи тим паче одержання саме відповідачем ОСОБА_1, грошових коштів по вищевказаному кредитному договору, тобто позивачем не доведено виникнення у відповідача зобовязань по кредитному договору (поверненню кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та комісій).

При цьому, зазначені обставини повністю заперечуються відповідачем, тому такі відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, потребують доведення, однак доказів на їх підтвердження в ході розгляду справи представником позивача суду не надано.

Більше того, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000262, встановлено факт вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_1 та незаконного заволодіння його коштами з банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» №356076.

Таким чином, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем не доведено факту отримання відповідачем грошових коштів по вищевказаному кредитному договору, з чого суд робить висновок про відсутність таких обставин, а відтак і підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що позивачеві відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав недоведеності позовних вимог, що виключає стягнення судових витрат з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20__ року.

Суддя Ю.Б. Білоус