Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/1821/16-ц
Провадження 2/382/89/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 квітня 2017 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та про стягнення моральної шкоди,

Встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та про стягнення моральної шкоди, в котрому після збільшення позовних вимог зазначено, що між нею та відповідачкою ОСОБА_3 склалися стосунки, за яких остання вважає її зобов'язаною повернути грошові кошти, отримані у борг її матірю. Керуючись своїми переконаннями, відповідачка протягом тривалого часу погрожує їй позбавленням посади та вчиняє для цього дії, які шкодять її діловій репутації як державного службовця - розповсюджує неправдиві чутки про неї серед знайомих, звертається до офіційних органів, в тому числі до керівних органів за місцем її працевлаштування, вчиняє інші дії, котрі принижують її честь і гідність та завдають шкоди її репутації. Так, зокрема відповідачка ОСОБА_3 звернулася із письмовою заявою до Генеральної прокуратури України про вчинення нею, ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, однак факти описані в заяві не відповідають дійсності та є наклепом, оскільки на стадії досудового розслідування кримінальне провадження було закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Сам факт звернення до правоохоронних органів із заявою про неправомірні дії з її боку, та внесення про неї відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань дають підстави сумніватися у її добропорядності, факт перевірки слідчими органами наявності в її діях складу злочину, а також самі слідчі дії, як-то процес допиту викликали в неї негативні емоції та хвилювання, розповсюдження інформації відповідачем про відкриття щодо неї кримінального провадження негативним чином позначилось на її стосунках із знайомими, колегами та на її емоційному стані. Крім того, 16.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася із письмовою заявою до керівника Головного територіального управління юстиції в Київській області, в якій посилалась на надумані нею факти начебто вона, ОСОБА_2, залякує свідків, відмовляється повернути їй борг, відмовляється пройти тест на "детекторі брехні", а також застосовує по відношенню до неї образливі слова. Посилаючись на те, що вона, ОСОБА_2, займає посаду головного державного виконавця в структурному підрозділі Головного територіального управління юстиції в Київській області та є підпорядкованою начальнику управління, звернення до її керівника із заявою, яка принижує її особисті та ділові якості, викликає упереджене ставлення до неї з боку її коллег та керівників як на рівні Головного територіального управління так і на місцевому рівні, тим самим завдається шкода її діловій репутації, ставиться під сумнів її професійні якості як державного службовця та принижується її честь і гідність, просила визнати, що поширені ОСОБА_3 у своїх зверненнях (заявах) до правоохоронних органів та до Головного територіального управління юстиції у Київській області відомості, що вона, ОСОБА_2 - шахрайка і злочинець, не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати ОСОБА_3 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. та сплачений по справі судовий збір.

Позивачка в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачка проти позову заперечувала з наступних підстав. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позичили в неї гроші в розмірі 11 600 доларів США і 5 000 гривень для купівлі квартири ОСОБА_2, зобовязуючись повернути кошти по першій її вимозі. Після того, як вона попросила повернути гроші, вони повертали борг невеликими частинами, а коли збільшився курс долара, припинили виконувати зобов"язання, в зв"язку з чим вона звернулася до поліції, де боржниці все заперечували. Потім вона звернулася до суду. ОСОБА_2 в позовній заяві стверджує, що звернення до її керівництва паплюжить особисті та ділові якості, викликає упереджене ставлення з боку колег та керівників. Завдано шкоду її діловій репутації та ставить під сумнів її професійні якості як державного службовця. Проте, доказів упередженого ставлення колег чи керівників не додає, до яких наслідків чи змін у діловій репутації призвели звернення відповідачки також не зазначає. Звернення не містять будь-якої оцінки професійних якостей, як службовця, лише прохання допомогти в поверненні боргу. Опис обставин містить оціночні судження, висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, перебільшень. У листі не стверджується, що ОСОБА_2 є засудженою за статтею шахрайство, а шляхом застосування мовного перебільшення критично оцінюються її «недобросовісні» дії по відношенню до неї. Просила в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. З показів свідка ОСОБА_4 даних в судовому засіданні вбачається, що вона позичила гроші у ОСОБА_3, яка є її названою кумою. ОСОБА_3 шантажувала її, погрожувала, що напише до СБУ, до Міністерства соцполітики, в газету "Яготинські вісті", що її донька шахрайка, також погрожувала, що "вижене" її дочку з роботи, в присутності керівника її доньки кричала, принижувала позивачку. При цьому, ОСОБА_3 сама запропонувала їй позичити гроші. З показів свідка ОСОБА_5 даних в судовому засіданні вбачається, що 25.10.2015 року вона разом з ОСОБА_4 знаходилась на виборчій дільниці, коли до приміщення зайшла ОСОБА_3 та почалда кричати в сторону присутніх, що вони шахраї та аферисти. Після того, як остання залишила дільницю, вони з"ясували, що ці образи були адресовані ОСОБА_4 та її доньці. З копії заяви (а.с. 4-5) вбачається, що у 2015 році ОСОБА_3 звернулася з письмовою заявою до Генерального прокурора України щодо факту заволодіння ОСОБА_2 грошовими коштами заявниці в сумі 11600 доларів США та 500 гривень шляхом зловживання її довірою. З копії витягу з ЄРДР (а.с. 6-7) вбачається, що 05.05.2015 року Яготинським РВ ГУ МВС України в Київській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 про кримінальне провадження за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 192 КК України, за заявою ОСОБА_3 відносно того, що 14.11.2013 року ОСОБА_2 шляхом зловживання довірою заволоділа належними їй грошовими коштами в сумі 11600 долів США та 5000 грн., що станом на вказаний день становить 170 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і є значною шкодою. З копії заяви (а.с. 9) вбачається, що 16.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася з письмовою заявою до керівника Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо сприяння в поверненні ОСОБА_2 заборгованих їй грошових коштів у сумі 7 300 доларів США. З копії постанови про закриття кримінального провадження (а.с.10-11) вбачається, що 30.11.2015 року закрито кримінальне провадження № 0000011 від 05.05.2015 року у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. З копії рішення Яготинського районного суду від 27.10.2016 року по справі № 382/480/16-ц (а.с. 30-31, 88-90) вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 182759 грн. 33 коп. в рахунок боргу, 2103 грн. 19 коп. судового збору, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. З копії заперечень ОСОБА_2 (а.с. 33) вбачається, що їй дійсно відомо про те, що її мати наприкінці 2013 року отримала від ОСОБА_3 кошти у позику, дані кошти отримала безпосередньо ОСОБА_4, твердження позивача про те, що вказані кошти отримувались для придбання їй житла не відповідають дійсності, оскільки на момент отримання коштів вона повністю внесла внески, що підтверджується актом приймання-передачі квартири. З копії наказу про звільнення від 29.12.2016 року № 2241/3 (а.с.49) вбачається, що ОСОБА_2 10 січня 2017 року звільнено з посади головного державного виконавця Яготинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області, за угодою сторін. З виписки з амбулаторної картки ОСОБА_2 (а.с. 50-51) вбачається, що ОСОБА_2 в період з 15.05.2015 року по 01.08.2016 року зверталася до терапевтів, офтальмологів, неврологів з діагнозами: НЦД за кардіологічним та гіпертонічним типом, дисциркуляторна енцефолопатія, виражений церебростенічний синдром, НЦД за змішаним типом, естено-неврологічний синдром, дистонія судин очного дна більше по гіпертонічному типу. 27.10.2015 року звернулася до терапевта з діагнозом: НДЦ за змішаним типом. Покращення. З повідомлення прокурора Яготинського району Київської області від 14.08.2015 року, адресованого ОСОБА_3 (а.с. 56) вбачається, що прокуратурою розглянуто її звернення щодо бездіяльності слідчого під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000011 та з інших питань, яке 05.08.2015 року надійшло до прокуратури району та звернення з аналогічних питань, яке 14.08.2015 року надійшло з прокуратури Київської області. За фактом шахрайських дій ОСОБА_2 щодо зволодіння коштами в сумі 11600 дол. США та 5000 грн., 05.05.2015 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000011, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. 22.04.2015 року слідчим СВ Яготинського РВГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 прийнято рішення про перекваліфікацію кримінального правопорушення на ч.1 ст. 192 КК України. 14.08.2015 року слідчий СВ Яготинського РВ ОСОБА_6 прийняв постанову про закриття кримінального провадження, в зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 192 КК України, яка прокуратурою району 14.08.2015 року скасована. На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. Стан слідства перебуває на контролі процесуальних прокурорів. З копії видаткового касового ордера (а.с. 57) вбачається, що 14 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 11600 доларів США та 5 000 грн. З копії розписки (а.с. 58) вбачається, що ОСОБА_2 передала ОСОБА_7 27 тис. грн. по курсу 18. З копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 52775329 (а.с. 92) вбачається, що 25.11.2016 року закінчено виконавче провадження за ухвалою № 382/480/16-ц, виданою 25.10.2016 року Яготинським районним судом про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 З копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52775329 (а.с.94) вбачається, що 31.10.2016 року відкрито виконавче провадження за ухвалою № 382/480/16-ц, виданою 25.10.2016 року Яготинським районним судом про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 З матеріалів кримінального провадження № 0000011 від 05.05.2015 року вбачається, що 05.05.2015 року Яготинським РВ ГУ МВС України в Київській області внесено відомості до ЄРДР про кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_3 відносно того, що 14.11.2013 року ОСОБА_2 шляхом зловживання довірою заволоділи належними їй грошовими коштами в сумі 11600 долів США та 5000 грн., що станом на вказанйи день становить 170 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і є значною шкодою. 22 квітня 2015 року постановою слідчого Яготинського РВ перекваліфіковано кримінальне праовпорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000011 від 05.05.2015 року з ч.2 ст. 190 КК України на ч.1 ст. 192 КК України. Доручено проведення досудого розслідування ОСОБА_6, яке розпочато ним 07.05.2015 року. Постановою від 12 травня 2015 року кримінальне провадження № 0000011 від 05.05.2015 року за фактом заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства відносно ОСОБА_3 закрито, у зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 192 КК України. Постановою прокурора прокуратури Яготинського району ОСОБА_8 від 14 серпня 2015 року постанова слідчого СВ Яготинського РВГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 від 05.05.2015 року про закриття кримінального провадження, в зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення скасована, матеріали направлено слідчому СВ Яготинського РВ для подальшого розслідування. Проведення досудового розслідування доручено слідчому СВ Яготинського ВП ОСОБА_9 Постановою слідчого СВ Яготинського ВП ОСОБА_9 від 30 листопада 2015 року кримінальне провадження № 0000011 від 05.05.2015 року закрито, у зв"язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Під час допиту як свідка, ОСОБА_2, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України показала, що її матір позичила гроші у ОСОБА_3 для придбання квартири. Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свобду вираження поглядів. Це право свключає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов"язане з обов"язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадянської безпеки, для охорони порядку або запбігання злочинам, для охорони здоров"я або моралі для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов"язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк (ст.40); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності і органів державної влади, органів місцевого самврядування, посадових і службових осіб (ч.2 ст. 55). Згідно з ч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, а ст. 4 ЗУ "Про звернення громадян" передбачено підстави, які дають громадянам прав оскаржувати рішення, дії (бездіяльність) у сфері управлінської діяльності. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003, звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію аб завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу. Водночас наявність у зверненнях до правоохоронних органів завідомо неправдивих відомостей тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Пункт 18 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» містить роз"яснення, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов"язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно п. 19 вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з"ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. В силу ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучі вираженням суб"єктивної думки та поглядів відповідача, не може перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачка обгрунтовує позовну заяву тим, що відповідачка протягом тривалого часу погрожує їй позбавленням посади, вчиняє дії, які шкодять її діловій репутації, як державного службовця, розповсюджує неправдиві чутки про неї серед знайомих, звертається до офіційних органів, в тому числі до керівних органів за місцем її працевлаштування. Так, ОСОБА_3 звернулась із письмовою заявою до Генеральної прокуратури про вчинення ОСОБА_2 відносно неї злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, однак, факти, описані у заяві не відповідають дійсності та є наклепом, оскільки на стадії досудового розслідування кримінальне провадження відносно неї закрито. Крім того, 16.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася із письмовою заявою до керівника Головного територіального управління юстиції Київської області, в якій посилалась на надумані нею факти, начебто вона ОСОБА_2 залякує свідків, відмовляється повернути їй борг, пройти тест на детекторі брехні, а також застосовує по відношенню до неї образливі слова. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір позики та відповідачка передала матері позивачки ОСОБА_10 11600 доларів США та 5000 грн. ОСОБА_4 частково повернула борг та рішенням Яготинського районного суду Київської області від 27.10.2016 року з останньої на користь ОСОБА_3 стягнуто 182759 грн. в рахунок боргу. 10 квітня 2015 року до Генеральної прокуратури України надійшла заява ОСОБА_3, в котрій остання звернулася до правоохоронних органів з питанням захисту порушених прав стосовно неповернення боргу, оскільки вважала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчинили тим самим відносно неї злочинні дії- шахрайство. Метою такого звернення відповідачки було здійснення перевірки викладених у заяві відомостей уповноваженим на це органом. При цьому, заява містить критичні та оціночні судження, думки, переконання, критичну оцінку події стосовно неповернення боргу позивачкою та її матір"ю. В заяві на ім"я прокурора відповідачка просить захистити її права, "як вона вважає" від шахрайських-злочинних дій, а також зазначає, що відносно неї "як вона вважає" вчинено злочин та відомості про вчинення злочину не носять стверджувальний характер. При цьому, суд звертає увагу на ті обставини, що кримінальне провадження за ст. 190 КК України було закрито у листопаді 2015 року. Таким чином, заяву відповідачки до Генерального прокурора України не можна вважати поширенням відомостей, які порочать честь, гідність, чи ділову репутацію... 5 травня 2015 року до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 190 КК України. З витягу з кримінального провадження № 0000011 вбачається, що органу досудового розслідування Яготинському РВГУ було доручено перевірити дані, зазначені в заяві ОСОБА_3 стосовно того, що 14.11.2013 року ОСОБА_2 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_3 в сумі 11600 дол. США та 5 000 грн. Постановою слідчого СВ Яготинського ВП кримінальне провадження закрито у зв"язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Проте, метою звернення відповідачки до правоохоронного органу була перевірка уповноваженими на це законом посадовими особами, дій позивачки та ОСОБА_4, в зв"язку з порушенням її прав, а тому таке звернення також не можна вважати поширенням відомостей, які порочать честь та гідність чи ділову репутацію. 16.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася до керівника Головного територіального управління юстиції Київської області, в котрій зазначено, що в листопаді 2013 року ОСОБА_2 позичила в неї гроші. Протягом двох років борг повернула частково, просила допомогти в отриманні від ОСОБА_2 "шахрайки та аферистки" залишок боргу в сумі 7300 грн. Крім цього, зазначає, що остання поводить себе агресивно, заявляє, що гроші не віддасть, відмовляється пройти "детектор брехні", принижує та залякує свідків та інше. Дана заява також містить критичні та оціночні судження стосовно дій ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення суми заборгованості 4 квітня 2016 року. З мотивувальної частини рішення витікає, що розписку про отриману суму боргу написала ОСОБА_4, в зв"язку з чим відповідачем по справі була визнана матір позивачки. Рішенням Яготинського районного суду від 27.10.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 182759 гривень 33 коп. в рахунок боргу та 2103 грн. 19 судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Разом з тим, суд не може не прийняти до уваги, що в своїх показаннях, даних під час досудового слідства ОСОБА_2, будучи допитаною, як свідок та попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів визнавала ті обставини, що гроші ОСОБА_4 позичала для купівлі її квартири. В подальшому під час розгляду справи ОСОБА_2 заперечувала вказані відомості, а тому на погляд суду відповідачка мала підстави вважати, що гроші останні позичали разом. Як вбачається із змісту заяви, адресованої на ім"я керівника Головного територіального управління юстиції Київської області, в ній не міститься інформація про вчинення злочину. Заява містить критичні судження стосовно дій ОСОБА_2, яка відмовляється повернути суму позики. Відомості, зазначені у цій заяві повідомлені не з метою доведення їх до інших осіб, а з метою отримання захисту її порушених прав. Решта зазначених у позовній заяві обставин щодо розповсюдження неправдивих чуток про позивачку серед знайомих, щодо завдання шкоди її репутації, щодо упередженого ставлення до неї з боку її колег та керівників та завдання шкоди її діловій репутації в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Покази свідка ОСОБА_11 суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_3 на виборчій дільниці не називала імені позивачки, а остання при цьому взагалі не була присутня. Крім цього, позивачка не ставила в позовній заяві вимог стосовно цих подій. Суд також не приймає до уваги доводи позивачки щодо погіршення її стану здоров"я, оскільки переконливих доказів того, що перелічені хвороби в неї виникли на грунті нервових стресів суду не надано. Так, першим записом у довідці, наданій позивачкою щодо стану її здоров"я вбачається, що 15 травня 2015 року відповідачка звернулася до терапевта з діагнозом гострої респіраторної вірусної інфекції та одночасно з діагнозом: нейроциркулярна дистонія. Проте, доказів стосовно того, що дистонія була наслідком моральних страждань під час розгляду справи не здобуто. Засобом захисту честі, гідності та ділової репутації є спростування відомостей, які їх порочать. Обраний позивачкою спосіб захисту, такий як зобов"язання припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації не відповідає вимогам ст. 277 ЦК України. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10,60, 209,212, 213-215,218 ЦПК України, ст. 277 ЦК України, ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 40,55 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Литвин Л.І.