АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 та, з урахуванням уточнень, просила стягнути з останнього на її користь аліменти в розмірі 2446 грн. 33 коп. щомісячно, починаючи з 14 серпня 2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначала, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, на даний час проживають окремо та мають намір розлучитися, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини та її, як дружини, з якою проживає дитина.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 14 серпня 2017 року і до досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., 3-х річного віку.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та те, що у разі, якщо аліменти на її утримання будуть встановлені у розмірі 1700 грн, забезпечуватимуть їй прожитковий мінімум (1684грн.) і будуть компромісом між тим, що вонапросила при подачі позову і тим, що відповідач готовий виплачувати - 1500 грн., суд не врахував положення сторони, просила змінити рішення районного суду в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню на її утримання з ј від усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_2 на 1700 грн.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1, яка частково підтримала апеляційну скаргу й просила ухвалити рішення про стягнення з боржника на її користь 1500грн. до досягнення дитиною 3-х річного віку, ОСОБА_2, який не заперечував проти зміни рішення й стягнення з нього на утримання дружини аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500грн., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 2016 року, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3 - 4).

Встановлено, що позивачка в зв'язку з народженням дитини не працює, відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату (а.с.24 - 25).

Задовольняючи позов частково районний суд виходив з обґрунтованості вимог позивачки та необхідності стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім'ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За таких обставин, обов'язок по утриманню дитини має нести як батько, так і мати.

Положеннями ст. 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сторони дійшли згоди щодо стягнення з боржника аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років, не у частковому співвідношенні до заробітку (доходу) ОСОБА_2, а у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн., й наполягали на зміні рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження.

Відповідно до справи, ОСОБА_1 частково підтримала апеляційну скаргу й замість 1700 грн., заявлених в апеляційній скарзі, просила стягнути з боржника 1500 грн.

Отже, в судовому засіданні сторони між собою погодили розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 та не заперечують його визначення у твердій грошовій сумі - 1500 грн.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про внесення змін в рішення суду першої інстанції й визначення розміру аліментів, які підлягають до сплати ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 до досягнення їх донькою ОСОБА_5, трьох років, замість ј від усіх видів заробітку (доходу) боржника у твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 грн. щомісячно.

У решті рішення районного суду слідзалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, з уточненнями до неї, задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 року змінити в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 з ј від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до 1500 грн. щомісячно.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Справа № 760/15334/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12748/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.