Справа №339/420/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2017 року м. Болехів .
Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Бойко Н.З.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до Поляницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті тітки ОСОБА_3, яке розташоване по вул.І.Франка,223 в с.Поляниця.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, ОСОБА_3 належав житловий будинок по вул. І.Франка,223 в с.Поляниця, в якому вона проживала , однак документів права власності не виготовила.
Оскільки вона допомагала тітці по господарству, здійснювала догляд за нею, підтримувала у належному стані будинок, то тітка, маючи прихильність до неї, склала заповіт в її користь.
Рішенням Болехівського суду їй надано додатковий строк для прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріуса, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця.

В судовому засіданні представник позивача додатково пояснив, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає, оскільки вона проживала одна у власному будинку.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.27).

Такі дії представника відповідача не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Однак у своїй заяві представник відповідача не вказав, що визнає позов та не надав відзив на позов.

А тому, враховуючи згоду представника позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів .

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які представни позивача посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи предметом судового розгляду є будинковолодіння по вул.І.Франка,223 в с.Поляниця, реєстрація права власності на яке не проводилося та правовстановлюючі документи на який ніким не виготовлялися, що підтверджується довідкою ОБТІ (а.с.11).

З технічного паспорту на вказаний житловий будинок вбачається, що такий був збудований у 1928 році ( а.с.13-16).

А згідно записів погосподарських книг Поляницької сільської ради цей будинок облікувався саме за Шмегою Є.Ф. (а.с.9).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як передбачено ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

А в ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону вказано, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрації прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

Відповідно до законодавства, яке діяло до 01.07.2004 року, до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, зважаючи на те, що спірний житловий будинок збудовано у 1929 році і в записах по господарської книги він рахується за ОСОБА_3 .Ф., то суд визнав, що вона і була власником даного будинку і після її смерті, яка настала 08.11.2008 (а.с.8), такий входить до складу спадкового майна.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений головою Поляницької сільської ради, за яким заповіла все своє майно ОСОБА_2 ( а.с.10, 31).

Як зазначено в ст.1216 ЦК УКраїни спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК строк.

Встановлено, що рішеннями Болехівського міського суду, позивачу встановлено додатковий строк терміном два місяці для прийняття спадщини після смерті тітки (а.с.29-30).

Позивач будучи спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, оскільки від спадщини не відмовлялася, подавши заяву до нотаріальної контори про її прийняття (а.с.5).

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця (а.с.6).

Стосовно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

Відсутність належного правовстановлюючого документу засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів позивача шляхом вчинення нотаріальних дій.

Отже, позивач, будучи спадкоємцем за заповітом вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді будинковолодіння після смерті тітки ОСОБА_3 і вона належить їй з часу її відкриття.

З технічного паспорту вбачається, що дане будинковолодіння складається із житлового будинку "А", стайні "Б", воріт, огорожі (а.с.13-16).

На підставі наведеного, ст. 1220-1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК, керуючись ст. ст. ст.258-259,263-265, 280-281 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на будинковолодіння №223 по вулиці І.Франка в с.Поляниця Болехівської міської ради Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку "А", стайні "Б", воріт, огорожі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складання повногг тексту рішення 22 грудня 2017року

Суддя Головенко О.С.