Справа № 310/7954/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

20 грудня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майна в порядку набувальної давності , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказала, що починаючи з лютого 2001 року і до теперішнього часу вона мешкає постійно разом зі своєю сімєю в житловому будинку по вул. Чубаря, 182 / пров. Гастелло, 3, м. Бердянськ, Запорізька обл. Власниками житлового будинку є: 1/2 частка - ОСОБА_5, яка померла 05.05.2017р. (спадкоємець донька ОСОБА_4); 1/4 частка ОСОБА_4; 1/4 частка ОСОБА_3. Тобто, починаючи з лютого 2001 року і по теперішній час позивач постійно мешкає в житловому будинку, утримує його в належному стані, приймає активну участь в житті вуличного комітету. Відповідач в будинку з цього часу не мешкає та в ньому не має його речей. Відповідач з лютого 2001 року в будинку не мешкає і ця частина будинку залишається досі зареєстрованою за відповідачем. Позивач вважає, що право власності на цю частину повинно бути визнано за нею, оскільки більше 10 років починаючи з лютого 2001 року вона несе одноособово, як власник, тягар по утриманню нерухомого майна житлового будинку по вул. Чубаря, 182 / пров. Гастелло, 3, м. Бердянськ, Запорізька обл., постійно та відкрито користується всією частиною будинку, що належить відповідачу. В будинку зробила капітальний ремонт, в тому числі з заміною вікон та сантехніки. Відповідач ніяким чином не утримує будинок, та взагалі не цікавиться його долею, позивач одноособово сплачує за комунальні послуги.

Позивач прохає суд визнати за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку по вул. Чубаря, 182 / пров. Гастелло, 3, м. Бердянськ, Запорізька обл. в порядку набувальної давності.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.

Третя особа в судове засідання не зявилась, надала судові заяву про розгляд справи за її відсутності і визнання позовних вимог.

Тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Згідно довідки № 649 від 19.12.2017 року, наданої комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, право власності на житловий будинок по вул. Чубаря, 182/ пров. Гастелло, 3, у м. Бердянську, Запорізької обл. зареєстровано: 1/4 частина - за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою від 30.03.1982р. р.№1611, 1/4 частина за ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 28.07.1993р. р.№1-3953, 1/4 частина за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 21.12.1994р. р.№1-3166, 1/4 частина за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу від 24.02.2015р. р.№2644.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС №385419 від 05.05.2017р. ОСОБА_5 померла 05.05.2017р. в м. Бердянську. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, який прийняв та оформив спадщину (1/2 частина житлового будинку по вул. Чубаря, 182/ пров. Гастелло, 3, у м. Бердянську,) - є її донька ОСОБА_4, про що підтверджується відповіддю з Бердянської державної нотаріальної контори №5236/0214 від 20.12.2017р.

Судом встановлено, що позивач починаючи з лютого 2001 року і по теперішній час постійно мешкає в житловому будинку по вул. Чубаря, 182/ пров. Гастелло, 3, у м. Бердянську, Запорізької обл., що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач покинув свою частину житлового будинку разом зі своїми речами ще в лютому 2001 року та переїхав до іншого міста, а також передав позивачу всі ключі від дверей, технічну документацію на квартиру та правовстановлюючі документи на належну йому частину житлового будинку.

Судом встановлено, що починаючи з лютого 2001 року після проведення капітального ремонту в житлового будинку позивач почала мешкати там постійно, як господарка та прийняла на себе усі права та обов'язки власника, на якого ліг весь тягар утримання цього майна, а також позивач весь час вважала, що ця частина будинку, якою вона вже більше 10 років постійно користується є її, так як правові документи всі були в неї.

Факт не проживання відповідача в житловому будинку за адресою: вул. Чубаря, 182/ пров. Гастелло, 3, у м. Бердянську, Запорізької обл., з лютого 2001 року підтверджений в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в судовому засіданні показали, що вони мешкають по сусідству з позивачкою з 2005 року, і з цього часу окрім неї нікого в будинку не бачили, позивачка весь цей час постійно мешкає в будинку одна, самостійно веде господарство, прибирає в огороді та на придомовій території, ремонтує будинок та паркан.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 р., норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року.

На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується 1/4 частиною вищевказаного житлового будинку на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

В судовому засіданні встановлені всі три умови, при яких можливо застосування ст. 344 ЦК України, а саме добросовісність заволодіння майном, відкритість володіння та безперервність цього володіння позивачем ОСОБА_2

Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими.

На підставі ст. 344 ЦК України і керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майна в порядку набувальної давності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вулиця Чубаря, № 182/ провулок Гастелло, № 3 в місті Бердянську Запорізької області в порядку набувальної давності.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суддя: