Справа № 587/1936/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, Сумська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що він є онуком померлого у 1992 році ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на належне померлому майно - 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями після померлого є його діти: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6. Спадкоємці спадщину прийняли фактично, оскільки ОСОБА_5 залишився проживати у спадковому будинку, ОСОБА_3 забрала батьківські речі та постійно проживала з батьком, а ОСОБА_6 - мати позивача, забрала ощадну книжку, розпорядившись таким чином частиною спадкового майна спадкодавця. Юридично оформити спадщину всі спадкоємці домовились пізніше. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і її єдиним спадкоємцем є її син - позивач по справі ОСОБА_1 Спадщину після смерті матері позивач прийняв та отримав свідоцтво про право на спадщину. Позивач посилався на те, що після смерті ОСОБА_4 ( діда позивача та батька ОСОБА_6) його мати ОСОБА_6 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки у неї була наявна ощадна книжка серії номер НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4, згідно записів якої залишок коштів на рахунку станом на 14 жовтня 1980 року складав 600 руб. Отримання ощадної книжки ОСОБА_6 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 позивач підтверджував посиланням на покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, за змістом яких ОСОБА_6 була на похованні свого батька та взяла зі згоди інших спадкоємців ощадну книжку померлого. Отже, його мати ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину і має право на частку у спадковому майні спадкодавця. Однак у 2010 році він дізнався, що інші спадкоємці вирішили юридично оформити спадщину після ОСОБА_4, не повідомивши про це ні його, ні його матір ОСОБА_6, яка разом з іншими спадкоємцями першої черги прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4 Оформити свої спадкові права він позбавлений можливості, оскільки відсутній факт прийняття спадщини його матір'ю після смерті батька. Посилаючись на ці обставини, позивач просив постановити рішення, яким встановити факт прийняття його матір*ю ОСОБА_6 спадщини після померлого діда ОСОБА_4

Позивач, його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і пояснили, що фактом прийняття спадщини є отримання ощадної книжки після померлого ОСОБА_4 Діти померлого, які є спадкоємцями першої черги після померлого, домовились оформити спадщину пізніше, однак, не повідомивши ОСОБА_1 про оформлення своєї частки у спадщині, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішили юридично оформити своє право на спадщину, в тому числі і частку, яка належала ОСОБА_6 Таким чином, покійна мати позивача прийняла спадщину після смерті свого батька і позивач також має право на отримання спадщини, що залишилася після смерті діда. На підтвердження своєї позиції представник позивача надав суду для огляду у судовому засіданні оригінал ощадної книжки.

Відповідач ОСОБА_2 з позовними вимогами не погодився і суду пояснив, що ОСОБА_6 була присутня лише на похованні своєї матері, більше не приїжджала і не могла забрати ощадну книжку з собою до Криму, де тривалий час проживає. Всі документи ОСОБА_4 знаходились у ОСОБА_3 і вона могла передати ощадну книжку позивачу. Позивач знав про наявні між ним та ОСОБА_3 спори про спадщину. ОСОБА_3 до нотаріальної контори при оформленні спадщини після померлого батька не заявляла про наявність спадкоємиці ОСОБА_6 Просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 з позовом погодилась повністю і суду пояснила, що при похованні батька ОСОБА_6 була присутня, попросила собі ощадну книжку. Вона мала право на спадщину разом з нею та батьком відповідача. Після поховання батька відбулася розмова між нею, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в ході якої вони вирішили поки що утриматися від оформлення спадщини, однак в подальшому вона вирішила оформити свої права на спадщину. Вважала, що право на частку спадкового майна після померлого ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_6, яка прийняла спадщину, оскільки розпорядилася ощадною книжкою спадкодавця, а після смерті в 2014 року ОСОБА_6 спадкоємцем є її син позивач по справі ОСОБА_1

Представник третьої особи - Сумської районної державної нотаріальної контори - в судове засідання не з'явився, нотаріальна контора просила справу слухати без участі свого представника, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно. 7 травня 2009 року сину померлого ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_4; ОСОБА_5 прийняв спадщину шляхом сумісного проживання на час смерті разом з померлим( ар.с.18).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ар.с. 109).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 4 листопада 2010 року встановлений факт сумісного проживання з померлим ОСОБА_4 його доньки ОСОБА_3 та факт прийняття нею спадщини.( арк.с.132).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28 грудня 2010 року свідоцтво про спадщину від 7 травня 2009 року, видане сину померлого ОСОБА_5, було визнане частково недійсним і за ОСОБА_3 визнане право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1, що належав померлому ОСОБА_4 (а.с.23).

ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_4 та матір'ю позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,8).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 та у встановленому законом порядку 3 лютого 2005 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку належної ОСОБА_6 квартири за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.11,12,25).

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 1) відносини спадкування регулюються правилами чинного Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української PCP 1963 року (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року № 18/5( що діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу 1963 року).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Отже, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців, окрім іншого, ощадної книжки та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

На підтвердження того, що покійна ОСОБА_6 після смерті батька ОСОБА_4 вступила в управління чи володіння спадковим майном представником позивача ОСОБА_17 в різних судових інстанціях неодноразово пред*являлася ощадна книжка серії НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4, згідно записів якої залишок коштів на рахунку станом на 14 жовтня 1980 року складав 600 руб. (а.с.13). Відповідно до повідомлення Сумського обласного управління Ощадбанку України від 7 жовтня 2015 року, строк зберігання документів за закритими вкладами складає 10 років. Документи щодо рахунку НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутні (а.с.37-39).

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Маслова О.Є., оспорюючи позов, звертала увагу суду на те, що ощадкнижка померлого ОСОБА_4 у ОСОБА_6 була, але вона нею заволоділа вже після спливу 6 місячного строку, встановленого для прийняття спадщини; у будь-якому разі позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 прийняла спадщину у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини. Крім того, на ощадній книжці не було коштів, рахунок був закритий, що можна було зробити лише за життя спадкодавця, який зняв з свого рахунку наявні на нього грошові кошти. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 розпорядилася якимись коштами, що малися на рахунку ощадкнижки спадкодавця, позивач суду не надав, а сам факт володіння ощадкнижкою не є доказом на підтвердження того, що ОСОБА_6 прийняла спадщину протягом шестимісячного строку.

Разом з тим, факт вступу в управління та володінням спадковим майном закон пов*язує саме з наявністю у спадкоємця ощадної книжки спадкодавця. Розпорядження коштами, що малися на ощадному рахунку, не можуть впливати на висновок про прийняття спадщини, отже, суд, задовольняючи позов, виходить з того, що визначальним в даному випадку є факт наявності у ОСОБА_6 ощадної книжки, а не розпорядження коштами, що малися на ощадному рахунку.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Маслової О.Є. на те, що ощадкнижкою померлого ОСОБА_4 ОСОБА_6 заволоділа вже після спливу 6 місячного строку, встановленого для прийняття спадщини, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

На підтвердження своєї позиції представника відповідача та відповідач послались на показання свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_15

Зокрема, свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що з 1975 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , братом ОСОБА_6 Свідок пояснила, що на поховання ОСОБА_4, померлого в 1992 році, ОСОБА_6 не приїздила, оскільки задовго до цього виїхала до Криму і, скоріш за все за станом здоров*я, не була присутня на похованні.

Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що вона є далекою родичкою сторін і знає, що ОСОБА_4 багато років тому вигнав дочку ОСОБА_6 з дому, вона поїхала до Криму і на поховання батька не приїздила.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що на похованні ОСОБА_4 ОСОБА_6 не було, про що йому казав ОСОБА_5.

Показання свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_15, на думку відповідача ОСОБА_2 та його представника Маслової О.Є., свідчать про те, що ОСОБА_6 не могла отримати ощадну книжку протягом шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, оскільки єдину можливість отримати ощадну книжку ОСОБА_6, яка тривалий час постійно проживала в Криму, мала під час поховання свого батька - ОСОБА_4, а її на похованні не було.

Натомість, в судовому засідання ОСОБА_3, підтримуючи позовні вимоги, пояснила суду, що при похованні їхнього батька ОСОБА_6 була присутня. Після поховання батька відбулася розмова між нею, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в ході якої вони як діти померлого та його спадкоємці першої черги, спільно вирішили поки що утриматися від оформлення спадщини. Вони, діти померлого, спадщину прийняли фактично, оскільки ОСОБА_5 залишився проживати у спадковому будинку, вона (ОСОБА_3) забрала батьківські речі та постійно проживала з батьком, а ОСОБА_6 - мати позивача, забрала ощадну книжку, розпорядившись таким чином частиною спадкового майна спадкодавця. Ощадну книжку покійного батька ОСОБА_6 передала саме вона, ОСОБА_3, що є підтвердженням факту прийняття спадщини ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що в 1992 році вона була присутня на похованні ОСОБА_4; з м. Сімферополя приїздила також і дочка померлого - ОСОБА_6, яка також була присутня на похованні. На другий після поховання день вона разом з іншими родичами та близькими покійного відвідувала кладовище і під час спілкування з дітьми покійного було спільно вирішено відкласти питання оформлення спадщини на невизначений строк. Під час цієї розмови була також присутня і ОСОБА_6, якій, за спільним рішенням інших спадкоємців, було вирішено передати ощадну книжку покійного.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є невісткою ОСОБА_3, третьої особи по справі, і була присутня на похованні ОСОБА_7 , де також була присутня і ОСОБА_6 Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що ОСОБА_6 отримала після поховання ОСОБА_4 ощадну книжку спадкодавця з грошовим вкладом на ній.

Ощадна книжка померлого ОСОБА_4 на даний час знаходиться в розпорядженні представника ОСОБА_1 - ОСОБА_17, що є об*єктивним доказом того, що ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4 отримала ощадну книжку спадкодавця, якою після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 володіє позивач - ОСОБА_2

Враховуючи зміст ст. 57 ЦПК України, прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після померлого, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном - ощадною книжкою спадкодавця, ці дії вона вчинила протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, а відтак, відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української PCP 1963 року (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4), вважається такою, що прийняла спадщину.

Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт прийняття матір*ю позивача - ОСОБА_6, яка померла в 2004 році, спадщини після померлого в 1992 році її батька ОСОБА_4.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213,215, 218 ЦПК України, ст.529, 549 ЦК України в редакції 1964 року, суд

В И Р І Ш И В :

Встановити факт прийняття ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4, спадщини після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 гривні 60 копійок судових витрат, пов'язаних з сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя