Справа № 723/1326/17
Провадження № 2/723/1756/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2017 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернiвецької областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2

за участю:

представника позивача ОСОБА_3

представників відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9 та управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про визнання нечинними та скасування рішень ОСОБА_7 міської ради від 06 вересня 2012 року № 173-14/2012 і від 20.12.2013 року № 155-24/2013 та визнання недійсним договору від 10 лютого 2014 року, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4946817 від 12.03.2014 року,

встановив:

Позивач ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом про визнання нечинними та скасування рішень ОСОБА_7 міської ради від 06 вересня 2012 року № 173-14/2012 і від 20.12.2013 року № 155-24/2013 та визнання недійсним договору від 10 лютого 2014 року, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4946817 від 12.03.2014 року, посилаючись на те, що він, згідно рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25.02.2009 року є власником 1/5 нежилого приміщення (магазину) розташованого на першому поверсі двохповерхового багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою вул.Чернівецька, 3 в м.Сторожинець, Чернівецької області.

ОСОБА_8, яка є власником суміжного приміщення, що розташоване в цокольному приміщенні даного будинку, проводить реконструкцію з облаштування входу в приміщення, що призводить до руйнування будинку.

Крім цього позивач вважає, що рішення ОСОБА_7 міської ради від 06.09.2012 року №173-14/2012 та від 20.12.2013 року №155-24/2013 є незаконними, оскільки прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює порядок передачі вільних земельних ділянок комунальної власності в оренду, оскільки міська рада не проводила земельні торги.

Посилаючись на зазначене порушення та руйнування його нерухомого майна, а також на те, що ОСОБА_8 не була власником жодного нерухомого майна яке було б розміщене на орендованій земельній ділянці, просив скасувати та визнати нечинними рішення ОСОБА_7 міської ради від 06.09.2012 року №173-14/2012 та 155-24/2013 від 20.12.2013 року та визнати недійсним договір оренди землі від 10 лютого 2014 року, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4946817 від 12.03.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав доповнивши їх тим, що права позивача були порушені також і тим, що він внаслідок передачі земельної ділянки ОСОБА_8 не зміг також стати користувачем цієї ділянки.

Представник відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечив позовні вимоги посилаючись на те, що земельна ділянка передавалась відповідачу для облаштування входу в складське приміщення, яке належить їй на праві власності, іншого входу до своєї власності вона не мала. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_7 міська рада просила суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності, подавши письмову заяву про застосування строків позовної давності. Крім того заперечила проти позову посилаючись на те, що порушень норм чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних рішень допущено не було. Міська рада в порядку встановленому земельним законодавством передала ОСОБА_8 земельну ділянку комунальної власності.

Представник міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заперечення ради та заяву про застосування строків позовної давності та просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на необгрунтованість позову і на відсутність матеріально-правового інтересу позивача в даному спорі, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що порушені будь-які його права.

Заслухавши учасників справи, судом встановлені фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин і виходячи із аргументів наведених сторонами і їх представниками, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належить 19/100 часток житлового будинку, що знаходиться в м. Сторожинець, вул.Чернівецька, 3. державна реєстрація права власності здійснена 21.08.2012 року.

Із договору купівлі продажу від 16.08.2012 року посвідченим в нотаріальному порядку та зареєстрованим в реєстрі за № 1402, слідує, що в склад 19/100 часток входить складське приміщення площею 28,10 кв.м..

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_7 міської ради від 06.09.2012 року № 173-14/2012 відповідачу ОСОБА_8 дано дозвіл на розробку проекту відведення по передачу в оренду терміном на 5 років земельної ділянки орієнтовною площею 0,0004 га для облаштування входу до складського приміщення по вул.Чернівецькій № 3, а оскаржуваним рішенням міської ради від 20.12.2013 року № 155-24/2013 було затверджено виготовлений проект відведення земельної ділянки в оренду та передано ОСОБА_8 земельна ділянка площею 0,0004 га із земель комунальної власності для облаштування входу до складського приміщення.

Згідно положень ст.16 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на час здобуття ОСОБА_8 права на оренду спірної земельної ділянки, укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

За положеннями ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 134 ЗК України визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках обєктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних осіб.

Судом було встановлено і позивачем вказана обставина не заперечена, що маючи у власності складське приміщення в будинку № 3 по вул. Чернівецькій в м. Сторожинець, відповідач ОСОБА_8 не мала окремого входу до свого приміщення, а відповідно виходячи із змісту оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування та оскаржуваного договору оренди, мала право на отримання земельної ділянки для облаштування входу до складського приміщення.

В даному випадку суд приймає до уваги, що для догляду за будовами та здійснення їхнього поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни, згідно ДБН 360- 92, має складати не менше одного метра

Враховуючи вказане, суд знаходить, що власність відповідача ОСОБА_8 знаходиться в т.ч. і на наданій їй в оренду земельній ділянці, оскільки вказана ділянка необхідна була для обслуговування складського приміщення, а відповідно міська рада мала право передавати цю земельну ділянку в оренду власнику приміщення, яке на ній і знаходиться.

Крім цього положеннями ч.3 ст.134 ЗК України визначено, що земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Виходячи із змісту вказаної статті та випадків передбачених в ній, в тому числі випадку надання земельної ділянки для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд вбачається, що при наданні ОСОБА_8 земельної ділянки для будівництва входу в складське приміщення, земельні торги не проводяться і земельна ділянка надається в користування на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки після виготовлення проекту відведення цієї ділянки, що і було в повному обсязі виконано як ОСОБА_7 міською радою так і орендарем цієї земельної ділянки.

Жодних порушень норм чинного законодавства в т.ч. вимог ст.123 ЗК України, при оформленні оскаржуваного договору оренди земельної ділянки, учасниками цього договору не було допущено.

Таким чином обґрунтування позовних вимог порушенням земельного законодавства, щодо не здійснення передачі земельної ділянки на умовами проведення земельних торгів є безпідставними.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги обставинами щодо руйнуванням власності позивача, внаслідок здійснення відповідачем ОСОБА_8 будівельних робіт також не доведено належними і допустимими доказами. Від подачі клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи, про яку було зазначено в змісті позовної заяви, представник позивача відмовився До того ж обраний спосіб захисту своїх прав позивачем не відповідає фактичному і необхідному захисту.

Позивач не являвся учасником укладеного договору оренди, а тому вказаний договір, на думку суду, не може порушувати його права по володінню, користуванню чи розпорядженню своїм правом власності на 1/5 частку нежилого приміщення (магазину) розташованого на першому поверсі двоповерхового багатоквартирного житлового будинку на вул.Чернівецькій, 3 в м. Сторожинець.

Обгрунтування представником позивача позовних вимог тим, що позивач також мав право на оренду спірної земельної ділянки, а тому його права порушені, судом до уваги не приймаються з огляду на відсутність доказів такого обґрунтування, оскільки позивач до органу місцевого самоврядування, як власника землі, не звертався а відповідно не мав волі на отримання її чи в оренду чи у власність.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги в цілому безпідставними і відмовляє в їх задоволенні.

На підставі ст.ст. 121, 122, 123, 134 Земельного кодексу України ст.16 Закону України «Про оренду землі» та керуючись ст. ст. 2, 4, 81, 83, 89, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9 та управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про визнання нечинними та скасування рішень ОСОБА_7 міської ради від 06 вересня 2012 року № 173-14/2012 і від 20.12.2013 року № 155-24/2013 та визнання недійсним договору від 10 лютого 2014 року, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4946817 від 12.03.2014 року, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області. Повне судове рішення складено 20 грудня 2017 року.

СУДДЯ