Справа № 175/4359/16-ц
Провадження № 2/175/1791/16
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Воздвиженського О.Л.,

при секретарі Перепелиці Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожансьої селищної ради, третя особа: обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Романтик-1», приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, померлої 05 серпня 2014 року.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вона є спадкоємицею другої черги, незважаючи на те, що її право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті сестри, ніхто не оспорює, вона невзмозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з неможливістю надання нею правовстановлюючого документу на квартиру, який би був зареєстрований в встановленому законом порядку на імя померлої. Тому, вона звернулася до суду для визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові.

Відповідно до листів голови Слобожанської селищної ради та голови правління ОК «ЖБК «Романтик-1» вбачається, що просять розглядати справу без участі їх представників та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року померла сестра позивача ОСОБА_3, про підтверджується свідоцтвом про смерть cepiї I-KH №591653 від 12.08.2014 року, виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Квартира є кооперативною i обслуговується обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Романтик-1» (надалі - ЖБК «Романтик-1»).

Квартира складається з 2 (двох) кімнат житловою площею 27,7 кв. м., загальною площею 45,5 кв. м. та була надана в користування ОСОБА_3 на підставі ордера №292 від 18 червня 1992 року на житлове приміщення, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська.

ОСОБА_3 була членом ЖБК «Романтик-1» та проживала в спірній квартирі що підтверджується довідкою від 17.08.2016 року, виданою головою правління ЖБК «Романтик-1» ОСОБА_4

ОСОБА_3, як член ЖБК «Романтик-1» вносила плату за кооперативну квартиру. Часткова сплата внесків підтверджується зокрема двома банківськими квитанціями «Сберегательного банка СССР» №666533 від 04.07.1990 року та №403095 14.03.1991 року на загальну суму у poзмірі 5500 руб.

Відповідно до довідки голови правління ЖБК «Романтик-1» ОСОБА_4 від 17.08.2016 року «про виплату пайового внеску» вбачається, що 15.05.1996 року ОСОБА_3 повністю сплатила пайові внески за квартиру у загальному розмірі 18500 руб.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 виданого Жовтневим РАГС м. Дніпропетровська 16 березня 1961 року Серія ІІ-УР № 921173 про народження сестри позивача ОСОБА_5, відповідно до якого батьками записано ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Після укладення шлюбу спадкодавця змінила дівоче прізвище з «Дячок» на «Ткаченко», що підтверджується витягом № 1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20.05.2016 року.

21 жовтня 2011 року ОСОБА_8 розірвала шлюб з ОСОБА_9, що підтверждується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 7 від 20.05.2016 року.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача серія I-AB №073704 від 17 січня 1969 року виданого Жовтневим Будинком щастя м. Дніпропетровська батьками її також є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Після укладення шлюбу позивачка змінила дівоче прізвище з «Дячок» на «Тупалова», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія Ш-КИ №411268 від 01 серпня 1987 року, яке видано Жовтневим відділом РАГС м. Дніпропетровська.

Після смерті сестри позивача ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (після перейменування - вул. 8 Березня, смт. Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_3 заповіту не залишила. Спадкоємців першої черги спадкування не має.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так i з боку матері.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_8 заповіту не залишила, а спадкоємців за законом першої черги не має, позивач є спадкоємицею після померлої ОСОБА_3 відповідно до ст. 1262 ЦК України, як спадкоємець за законом другої черги, бо ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після померлої сестри ОСОБА_3, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 травня 2016 року, оскільки вона у встановлений законом строк спадщину не прийняла, на час відкриття спадщини не проживала iз спадкодавицею, нотаріусу або до органу місцевого самоврядування у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подавала. Окрім цього, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало відсутність документу, що посвідчує право власності ОСОБА_3 на спадкове майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

У зв'язку з поважністю причин пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_8 вона звернулася до суду з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року по справі №175/2247/16-ц, яке набрало законної сили, позивачка отримала додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_8, а саме три місяці.

24 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після померлої сестри, але як зазначає позивач остання усно відмовила їй про відсутність підстав надати ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на квартиру в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3 , оскільки нею не усунуто всіх перешкод відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 травня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Позивачка ОСОБА_1 в підтвердження свого позову, не надала до суду належних доказів, що спадкодавець мала право власності на вище вказану квартиру. Окрім цього, посилання позивачки на факт усної відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не заслуговують на свою увагу, оскільки згідно п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином суду не надано відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відмовляючи позивачу у вимозі про визнання права власності на квартиру, суд виходить із обовязку сторони довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог, відсутністю такого права у суду у збиранні доказів, а також виходить із принципу диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також, ухвалюючи саме таке рішення, суд керується ст.58,59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів. Суд вважає, що докази щодо вимоги про визнання права власності на квартиру є належними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, але є недопустимими, оскільки такі докази повинні бути підтверджені саме певними засобами доказування. Також позивачка не ставить питання про продовження наданого додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки не використала рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в своїх інтересах та не реалізувала свого права отримати спадщину шляхом звернення до нотарісу.

Таким чином, встановивши вказані обставини на підставі зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом являються необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази, що підтверджують факт прийняття у встановленому законом порядку спадщини , а звідси і посилання позивача на прийняття нею вказаної квартири у спадщину, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, являються безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 218, 292,294 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Слобожансьої селищної ради, третя особа: обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Романтик-1», приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Л. Воздвиженський