1Справа № 335/4602/17 2-о/335/50/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря Лєдової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у м. Донецьк померла мати заявниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті, органами, що функціонують на тимчасово окупованій території м. Донецька, було видано довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 Проте, відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи на території України є недійсним, тому заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть матері на території України. Просила встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у м. Донецьк.

Від заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином телефонограмою. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник суду не надавав.

За таких обставин, та враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) здійснюється невідкладно, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

Заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року у місті Донецьку, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_2. На теперішній час ОСОБА_1 зареєстрована як переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується дублікатом довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № .

Як випливає з свідоцтва про народження, виданого 22 грудня 1971 р. Кіровським районним бюро РАЦС м. Донецька, актовий запис № 1129, ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2.

В подальшому заявниця змінила прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 9 червня 2001 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 187.

Як свідчить довідка комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 21 м. Донецька» про причину смерті № 307 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Крім того, заявниця отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у Куйбишевському районі м. Донецька т.з. «Донецької народної республіки», тобто свідоцтво про смерть видане на непідконтрольній Україні території.

4 квітня 2017 р. ОСОБА_1 отримано відмову Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявником на підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України.

У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 257-1 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

З урахуванням наданих суду документів, а також, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть, суд, враховуючи вищеприведені положення законодавства, доходить висновку про підтвердження факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 р. саме у м. Донецьку.

За наведених обставин, вимоги заявника суд вважає обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про смерть ОСОБА_2, у певний час і за певних обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 249, 256, 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у місті Донецьк, Донецької області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення невідкладно надіслати до виконання до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя І.П. Соболєва