Справа №612/77/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Мороза О.І., за участю секретаря Коняєвої Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «САТІС-ЛВК», -
ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі від 04 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, посилаючись на неналежне виконання останнім умов договору та перехід права власності на земельну ділянку від спадкодавця до нього, посилаючись на наступне.
14 квітня 2015 року його батько ОСОБА_3 помер.
16.09.2016 він, як спадкоємець першої черги, отримав Свідоцтво про право на спадщину за Законом.
26.10.2016 він звернувся до відповідача з заявою повідомленням про перехід права власності на земельну ділянку від покійного батька до нього, яку ФОП ОСОБА_2 отримав. Крім того, він попередив відповідача, що той має заборгованість за 2015 рік. На час звернення до суду орендна плата за 2015 та 2016 рік йому виплачена не була.
В п. 40 вказаного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов, або розірвання договору.
На підставі цього пункту договору, та враховуючи те, що відповідачем істотно порушено умови договору щодо виплати орендної плати, 18.01.2017 він направив ФОП ОСОБА_2 листа з проханням припинити дію договору, підписати угоду про припинення дії договору та сплатити йому заборгованість по орендній платі. 21.01.2017 цей лист було отримано відповідачем, але до ніяких дій з його сторони по врегулюванню цього питання не відбулося, що і змусило його звернутися до суду з цим позовом.
У попередньому судовому засіданні 23.03.2017 було установлено, що ФОП ОСОБА_2 із Товариством з обмеженою відповідальністю «САТІС-ЛВК» (надалі ТОВ «САТІС-ЛВК») було укладено договір суборенди спірної земельної ділянки. За клопотанням представника позивача адвоката ОСОБА_4 ухвалою суду від 23.03. 2015 ТОВ «САТІС-ЛВК» залучено до участі у справі як третю особу яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, розяснено права(а.с.41-47).
Сторони, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином але у судове засідання не зявилися.
Від позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 до суду надійшла письмова заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
У судові засідання, призначені на 23 лютого 2017 року, 23 березня 2017 року та 11 квітня 2017 року ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «САТІС-ЛВК» не зявилися.
Із рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається що копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження та судову повістку з викликом до суду на 23.02. 2017 ФОП ОСОБА_2 отримав 18.02. 2017; судову повістку з викликом на 23.03. 2017 - 02.03. 2017, судову повістку з викликом на 11.04. 2017 разом із копією ухвали від 23.03.2017 - 30.03. 2017(а.с.32,33,58).
Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається що ТОВ «САТІС-ЛВК» копію позовної заяви, копію ухвали суду від 23.03. 2017 та судову повістку з викликом до суду на 11.04. 2017 отримали 28.03 2017(а.с.59).
Отримавши завчасно судові повістки про виклик ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «САТІС-ЛВК» до суду не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань, заяв в тому числі і про відкладення розгляду справи, не подали.
За таких обставин суд вважає, що судові виклики судом здійснені відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, неявку в судове засідання ФОП ОСОБА_2 та представника ТОВ «САТІС-ЛВК» слід визнати такою, що не має поважних причин, а тому суд розглядає справу за відсутності сторін.
Зі згоди позивача, яка викладена в письмовій заяві, суд, на підставі ухвали, винесеної на місці, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_6 є фізичною особою підприємцем, що вбачається із ОСОБА_7 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(а.с.18-20)
Фотокопією Державного акту IV-XP №048680 доведено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності на землю на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області належить земельна ділянка, площею 5,35 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.12).
Відповідно до умов цього договору «Орендодавець» ОСОБА_3 надає, а «Орендар» ФОП ОСОБА_2 приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області, площею 5,35 га. Прийом-передача земельної ділянки відбувся на підставі Акту прийому передачі.
За ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Частиною 2 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
За змістом ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 ЗУ «Про оренду землі»).
Згідно ст.13, 14, ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець, зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно ст.18 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Отже із матеріалів справи вбачається, що спірний Договір оренди землі, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію тощо, тобто вимоги Закону при його укладені дотримані.
Відповідно до п.8 Договору оренди - строк оренди 10 років.
Із фотокопії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2016 вбачається, що спадкоємцем вказаної вище земельної ділянки ОСОБА_3, який помер 14 квітня 2015 року, став його син - ОСОБА_1(а.с.14).
У ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України передбачено наступне. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців)(ст. 1216). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом(ст. 1217). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті(ст. 1218).
Щодо спадкування права на земельну ділянку у ч.1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Отже, правомірно успадкувавши земельну ділянку, ОСОБА_1 прийняв усі права та обовязки спадкодавця.
26.10.2016 ОСОБА_1 письмовою заявою повідомив ФОП ОСОБА_2 про перехід права власності на земельну ділянку до нього, надав нотаріально завірену копію свідоцтва про право на спадщину. Вказав, що орендна плата має сплачуватися саме йому(а.с.15).
Крім інформації, викладеній у вказаній заяві, 18.01.2017 ОСОБА_7 листом повідомив ФОП ОСОБА_2 про невиконання умов Договору оренди в частині виплати орендної плати за 2015-2016 роки. Вказав, що на підставі п.40 Договору оренди перехід права власності на земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору. На підставі цього запропонував припинити дію Договору оренди, підписати угоду про припинення його дії, здійснити за актом прийому-передачі передання земельної ділянки. Також запропоновано сплатити заборгованість по орендній платі за 2015-2016 роки (а.с.16).
Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається що цей лист ОСОБА_2 отримано 21.01. 2017(а.
Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором чи законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором чи законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Істотними умовами договору оренди земельної ділянки вважаються ті, що необхідні для його укладення. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору) цими умовами були : об'єкт оренди /кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки/; строк дії договору оренди; оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату та інші.
У чинній редакції ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» в частині що стосується орендної плати викладена так: «орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату».
Відповідно до ст. 21 цього ж Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України ( 2755-17 ).
В п.9 Договору оренди передбачено, що орендна плата виплачується у грошовій формі та становить 1,5% від грошової оцінки на суму за кожний рік оренди 743,15 грн. та сплачується щорічно з 10.10 по 20.12 кожного року.
Позивач стверджує, а відповідачем не спростовано, що по орендній платі існує заборгованість за 2015-2016 роки. Про наявність цієї заборгованості та обовязок її погасити ФОП ОСОБА_2 був повідомлений вищевказаним листом позивача від 18.01. 2017 (а.с.16). Зазначене порушення слід вважати істотним і таким що завдало позивачу шкоди оскільки він був позбавлений права використовувати кошти які міг отримувати як орендну плату за два роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Тобто за змістом зазначених норм, договір оренди землі може бути розірваним лише в разі систематичної несплати орендної плати.
Судом встановлено, що відповідач, орендувавши земельну ділянку позивача, у 2015-2016 роках не сплатив позивачу орендну плату за користування землею, що слід важати систематичним невиконанням ФОП ОСОБА_2 зобов`язань за Договором оренди по сплаті орендної плати, що дає підстави для розірвання Договору оренди в розумінні положень ст.32 ЗУ «Про оренду землі» та п.п.11, 37,38 Договору.
Зокремав п. 37 Договору передбачено, що його дія припиняється у випадках, передбачених законом.
Оскільки судом встановлене систематичне невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати, суд дійшов висновку, що права позивача мають бути захищені, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п.38 Договору оренди, дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, визначених договором та з інших підстав, визначених договором і законом.
У судовому засіданні встановлено, що сторони Договору оренди землі взаємної згоди щодо його розірвання не досягли. Отже підставами для їх розірвання на вимогу однієї із сторін може бути тільки істотне порушення договору другою стороною та випадки, установлені законом.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. № 7 із подальшими змінами, питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред'явлення позову про розірвання договору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Можливість вирішення спорів, пов'язаних з орендою землі у судовому порядку передбачена ст. 35 ЗУ «Про оренду землі».
Крім того ч.4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Разом із тим в п.40 Договору оренди прямо передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору(а.с.8).
Як встановлено судом, на пропозицію позивача про припинення дії Договору оренди, відповідач не відреагував.
Отже вимога позивача про розірвання договору оренди і з цих підстав також ґрунтується на Законі та договорі.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо розірвання Договору оренди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення із відповідача на його користь понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.
А тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213-215, 224, 225 ЦПК України, ст.ст. 1,2,3, 13-15,18, ч.1 ст. 19, ст. 21, 24,25, ч.1,4 ст. 32, ст. 35 Закону України «Про оренду землі», ч.1 ст. 611, ст.ст. 626,629, ч.ч.1,2 ст. 651, ч.1 ст. 611, ст.ст. 638, ч.2 ст. 792, ст.1216-1218, ч.1 ст. 1225 ЦК України, ст. 93, 141 Земельного Кодексу України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення і залишення її без задоволення, рішення може бути оскаржене ним в вищезазначеному порядку при цьому строк на апеляційне скарження рішення починається з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.І. Мороз

12 квітня 2017 року