Справа № 588/1010/17
№ провадження 2/588/515/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у серпні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що йому на праві власності належить 1/4 частина приватизованої однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками указаної квартири є його колишня дружина ОСОБА_3, її донька від першого шлюбу ОСОБА_4 (попереднє прізвище Євік) ОСОБА_5, та їх спільний з відповідачем син ОСОБА_6. Кожному належить по 1/4 частині цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.01.2000 року, яке видане органом приватизації виконкому Тростянецької міської ради. Рішенням Тростянецького районного суду від 21.06.2007 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні її позову до нього в частині поділу квартири шляхом припинення частки позивача в квартирі за відповідну грошову компенсацію за необґрунтованістю. Позивач стверджує, що відповідач перешкоджає йому у користуванні його власністю, а саме не впускає у квартиру, змінила замки на вхідних дверях, щоб він не міг потрапити у квартиру. 18.07.2017 року позивач звернувся до Тростянецького відділення поліції з цього приводу та за результатами перевірки було встановлено, що відповідач змінила дверні замки, а сама пояснювала це тим, що не бажає, щоб позивач потрапив до квартири без її відома.

Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_3 передати йому комплект ключів від вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_2, не чинити в подальшому перешкод у користуванні вказаною квартирою позивачу.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. У судовому засіданні позивач також пояснював, що не проживає після розлучення з дружиною у спірній квартирі тривалий час, на цей час ОСОБА_3 проживає сама у квартирі, проте позивач як співвласник оплачує квартплату щомісячно, а інші платежі за електроенергію, воду, газопостачання, які використовує відповідач оплачує остання. Відповідач самовільно змінила замок у вхідних дверях, що перешкоджає позивачу вільно користуватись належною йому часткою у квартирі. Позивач неодноразово хотів потрапити до квартири, але відповідача часто немає вдома як повідомляли йому сусіди по квартирі. Намагався телефонувати відповідачу, щоб врегулювати це питання, проте на пропозицію зустрітись та обговорити питання про спірній квартирі відповідач припинила телефонну розмову. Прийшовши у липні цього року в черговий раз до квартири, оскільки відповідача не було вдома, а власним ключом він не зміг відчинити двері, позивач викликав дільничного інспектора поліції, який прийшов, опитав сусідів, позивача, потім відповідача, але у порушенні кримінального провадженні відмовлено, розяснено право звернутись до суду з позовом.

Відповідач та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не зявились, належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду справи, особисто отримали повістки (а.с.46, 47), будь-яких поважних причин неявки в судове засідання указані учасники справи суду не повідомили. Ураховуючи, що відповідач втретє не зявилась у судове засідання, доказів поважних причин неявки в судове засідання суду не подала, ураховуючи право позивача на розгляд його справи протягом розумного строку, суд визнав за можливо розглянути справу без участі відповідача на підставі частини 3 статті 223 ЦПК України. Під час судового розгляду справи позивач у судовому засіданні заперечила проти заявлених позовних вимог повністю та просила відмовити в позові. В обґрунтування заперечень ОСОБА_3 посилалась на те, що не готова надати позивачу ключі від квартири, оскільки ключ у неї один, і крім того, вони по суті з позивачем вороги, відповідач не бажає, щоб позивач приходи до квартири без її відома та у її відсутність. ОСОБА_3 також стверджувала, що позивач до неї не звертався, не прикладав зусиль, щоб поспілкуватись, визнала, що дійсно часто не буває у квартирі, оскільки допомагає доньці доглядати за її дітьми.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, повідомлялась про час і місце розгляду справи належним чином (а.с.53).

Представником відповідача ОСОБА_7 подавались клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 та про виклик свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які ухвалою суду 20.11.2017 року були задоволені. Оскільки і відповідач, і свідки, які належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.55, 56) в судове засідання не зявились, їх допит не проводився, суд визнав за можливе вирішити справу на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.01.2000 року, виданого органом приватизації виконкому Тростянецької міської ради квартира, яка знаходиться за адресою по вул. Б.Хмельницького, 15/67ум.Тростянець Сумської області, належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_6 у рівних долях. Загальна площа квартири становить 34,3 кв.м. (а.с.10).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21.06.2007 року у справі №2-90/2007 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено ОСОБА_11 у визнанні права власності на 1/2 частину спірної квартири, яка була залишена сторонам у справіу спільному користуванні (а.с.7-9).

На підставі матеріалів, зареєстрованих Тростянецьким відділенням поліції ГУ НП в сумській області у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події 18.07.2017 року за № 2026, які надані на підставі ухвали суду для огляду, установлено, що 18.07.2017 року черговим інспектором сектору реагування патрульної поліції Тростянецького відділення поліції ОСОБА_12 від позивача було отримано повідомлення про те, що його колишня дружина ОСОБА_3 без його дозволу замінила замки у його квартирі АДРЕСА_3.

Після указаного повідомлення слідчим слідчого відділу Тростянецького відділення поліції ОСОБА_13 18.07.2017 року від ОСОБА_2 було прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення про те, що прийшовши о 20 год. 18.07.2017 року до спільної квартири, що належить колишній дружині та їх синові, позивач виявив, що у дверях квартири замінено замки, а тому до квартири він не потрапив.

За змістом пояснень, відібраних у відповідача 21.07.2017 року інспектором поліції ОСОБА_14,ОСОБА_3 пояснила, що «у 2007 році розлучилась зі своїм чоловіком ОСОБА_2, у 2007 році відповідач замінили замки, оскільки колишній чоловік мешкав окремо з іншою жінкою, та приходив без дозволу до квартири, брав без дозволу все, що йому заманеться».

Як вбачається з висновку інспектора СРПП Тростянецького відділення поліції ГУНП в сумській області ОСОБА_14 від 25.07.2017 року за зверненням ОСОБА_2 проведено перевірку та встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутнє кримінальне правопорушення. ОСОБА_2 розяснено право звернення до суду, оскільки вбачаються цивільно-правові відносини (а.с.11,12-13).

Оцінюючи позиції сторін та вирішуючи питання про те чи порушене відповідачем право позивача та чи підлягає воно захисту у судовому порядку, суд виходить з таких норм матеріального права.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 ЦК України).

Зміст права власності визначений статтею 317 ЦК України, яка передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (стаття 358 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Також, за змістомроз'яснень, викладених у пункті 33постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року за № 5 згідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Досліджені в ході судового розгляду докази у сукупності вказують на те, що позивач є власником ? частини квартирі АДРЕСА_4, а тому як власник має права володіння, користування та розпоряджання належною йому часткою, ці права він здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Проте, як установлено судом відповідач,замінивши замки у вхідних дверях, фактично чинить позивачу перешкоди у користуванні належним позивачу нерухомим майном. Доводи відповідача про те, що вона не бажає, щоб позивач входив до спірної квартири у її відсутність, не є обґрунтованими і така позиція відповідача позбавляє позивача вільно та незалежно від відповідача користуватись належною йому власністю. Факт постійного проживання у спірній квартирі лише ОСОБА_3 не може бути підставою для обмеження правомочностей позивача як співвласника цієї квартири.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд керується положеннями частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. 00 коп. судового збору (а.с.2).

Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату послуг фахівця у галузі права ОСОБА_15, які були повязані із складанням позовної заяви, вартість яких відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 02.08.2017 року склала 500 грн.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом указаної норми процесуального закону до складу судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу, до яких відповідно до статті 137 ЦПК України належать витрати, повязані з правничою допомогою адвоката. Позивачем не надано доказів того, що понесені ним витрати на оплату послуг фахівця у галузі права ОСОБА_15 є витратами на професійну правничу допомогу. Згідно з наданою суду копією свідоцтва ОСОБА_15 є фізичною особою-підприємцем, веде діяльність у сфері права (а.с.35, 36), але документів, що підтверджують, що на час надання позивачу послуг ОСОБА_16 мав право на зайняття адвокатською діяльністю, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, понесені позивачем витрати в сумі 500 грн., повязані із оплатою послуг за складання позовної заяви до суду компенсації за рахунок відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном - задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, передати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ключі від вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_2 та не чинити в подальшому перешкод у користуванні указаною квартирою ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в сумі 640 (шістсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 26.12.2017 року.

Суддя М.В. Щербаченко