05.12.2017 Єдиний унікальний номер 205/4245/17
05 грудня 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/4245/17-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх та в інтересах ОСОБА_3, третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаною позовною заявою, у якій просить виселити відповідача з її малолітнім сином з належної позивачу квартири № 73, розташованої у м. Дніпрі, вул. Бр. Трофімових, 8. Позовна заява мотивована тим, що відповідач та її дитина мешкають у належній позивачу квартирі, проте відмовляються у добровільному порядку її звільнити.
Представник позивача надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач надала суду заяву, у якій просила відкласти розгляд справи у звязку з відрядженням її представника.
Представник третьої особи надав суду заяву, у якій заявлені вимоги не підтримав, оскільки вони не відповідають інтересам дитини.
Суд не бере до уваги заяву відповідача про відкладення судового засідання у звязку з перебуванням її представника у відрядженні, оскільки до заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували дану обставину.
Окрім того, матеріали справи містять заяву представника відповідача від 09.11.2017р., в якій він просив суд відкласти слухання справи, призначене на 09.11.2017р. о 15:00 год., у звязку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, проте також не надав суду доказів на підтвердження даної обставини.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним. Заяв про розгляд справи за її відсутності або інформації про поважність причин неявки до суду не надходило.
У звязку з неявкою у судове засідання відповідача, за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Позивач є власником квартири № 73, яка розташована у м. Дніпрі по вул. Бр. Трофімових, буд. 8, на підставі договору дарування від 26.07.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.16-17).
З позовної заяви та довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.20) вбачається, що у спірній квартирі зареєстрований батько позивача, який будучи її попереднім власником, дозволив в ній проживати відповідачу.
Окрім того, з позовної заяви вбачається, що відповідач разом зі своїм сином зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак мають право користування іншим житлом.
Відповідач всупереч ст.60 ЦПК України не надала суду жодних доказів на спростування вказаної обставини.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 05.11.2014р. № 6-158цс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України.
Враховуючи вищевказані правові норми та те, що відповідач разом зі своїм сином не є співвласниками спірного домоволодіння, а право власності позивача є непорушним та таким, що підлягає судовому захисту, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.41 Конституції України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх та в інтересах ОСОБА_3, третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) права користування квартирою, розташованою в м. Дніпро, вул. Велика Діївська (стара назва Братів Трофімових)АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 (15.11.1978р.н., РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_3, з вказаної квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяОСОБА_5