Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/7222/16-ц
Провадження № 2/644/49/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Зябрової О.Г.,

при секретарі - Дяченко А.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ № 1073-к від 09.08.2016р., виданий ДП «Завод «Електроважмаш», про звільнення його з роботи, поновити його на посаді газорізальника 5 розряду та стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09.08.2016р. його було звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Дане звільнення він вважає незаконним, оскільки він є кадровим донором Харківського обласного центру служби крові і при здачі крові має право на два дні відпочинку. З 01 по 30 червня 2016р. він перебуваючи у щорічній відпустці здав двічі кров і відповідно мав 4 дні додаткового відпочинку, які він використав у робочі дні на підприємстві з 04 по 07 липня 2016р., після чого вийшов на роботу. Проте, відповідач врахував йому лише два дні відпочинку, а інші дні визначив як прогул. 03.08.2016р. позивач також був на здачі крові, про що він повідомив підприємство завчасно, тому 04 серпня 2016р. він також не був на роботі, оскільки мав у цей день додатковий день відпочинку за здачу крові. Отже, жодних прогулів у нього не має. Також, не було згоди профспілкового комітету, членом якого він є, на звільнення його з роботи. Таким чином, звільнення відбулось незаконного.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, при цьому пояснили наступне. Позивач дійсно в період відпустки з 01 по 30 червня 2016 року 08.06.2016р. та 02.06.2016р. здав кров, оскільки є донором крові, і мав право відповідно на 4 календарні дні додаткового відпочинку, на які йому було продовжено відпустку, і до роботи він мав приступити 05.07.2016р. Проте, позивач приступив до роботи лише 11 липня 2016року. Як він пояснив у пояснювальній записці, він врахував собі дні відпочинку у робочі дні на підприємстві з 04 по 07 липня 2016 року. Що стосується іншої дати прогулу, то ОСОБА_1 завчасно 27.07.2016р. повідомив підприємство про свій намір здати кров 03.08.2016р., а додатковий день відпочинку він вирішив узяти 03.10.2016р. Дана заява була розглянута та узгоджена керівництвом підприємства. Проте, позивач не вийшов на роботу 04.08.2016р. без жодного повідомлення про причину прогулу, і лише 08.08.2016р. в пояснювальній записці повідомив, що він вирішив скористатись 04.08.2016р. додатковим днем відпочинку за здачу крові 03.08.2016р. Таким чином, позивач без поважної причини був відсутній на роботі і його було звільнено за прогули наказом від 09.08.2016р.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на Державному підприємстві «Завод «Електроважмаш» на посаді газорізальника 5 розряду і наказом № 1073-к від 09.08.2016р. він був звільнений з даного підприємства за прогули без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України(а.с.32).

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як вбачається з наданих документів, з 01 червня по 30 червня 2016 року ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці.

08.06.2016р. та 22.06.2016р. ОСОБА_1, будучі активним кадровим донором Харківського обласного центру служби крові, здавав кров (компоненти крові)(а.с.6).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про донорство крові та її компонентів» в день здавання крові та (або) її компонентів, а також в день медичного обстеження працівник, який є або виявив бажання стати донором, звільняється від роботи на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності із збереженням за ним середнього заробітку. Після кожного дня здавання крові та (або) її компонентів, в тому числі у разі давання їх у вихідні, святкові та неробочі дні, донору надається додатковий день відпочинку із збереженням за ним середнього заробітку. За бажанням працівника цей день може бути приєднано до щорічної відпустки або використано в іншій час протягом року після дня давання крові чи її компонентів.

Таким чином, ОСОБА_1 після давання крові 08.06.2016р. та 22.06.2016р. мав право на 4 дні додаткового відпочинку, які були за його бажанням приєднані до його щорічної відпустки у 2016 році.

Отже, ОСОБА_1 повинен був приступити до роботи на підприємстві 05 липня 2016 року. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що додатковими днями відпочинку повинні бути визначено лише робочі дні, оскільки дані вимоги не передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, з 05 липня 2016 року по 07 липня 2016 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі без поважних причин.

Згідно до заяви ОСОБА_1 від 27.07.2016р., він виявив бажання давати кров у якості донора 03 серпня 2016 року, а додатковим днем відпочинку він за бажанням визначив 03 жовтня 2016 року. Дана заява була узгоджена з керівництвом ДП «Завод «Електроважмаш» (а.с.27).

04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі без поважної причини. При цьому суд також не приймає до уваги доводи позивача про поважність причини неявки у цей день на роботі, так як він у пояснювальній записці 08.08.2016р. пояснив, що він вирішив скористатись даним днем як додатковим днем відпочинку після давання крові. Як вбачається з власноручної заяви позивача від 27.07.2016р. додатковим днем відпочинку після давання крові 03.08.2016р. він за своїм бажанням вирішив узяти день 03 жовтня 2016 року.

Що стосується згоди профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_1 з даного підприємства, то відповідно до витягу з протоколу засідання профспілкового комітету № 63 від 08 лютого 2017 року первинна профспілкова організація ДП «Завод «Електроважмаш» прийняла рішення про дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за здійснення прогулу без поважних причин (а.с.89).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 209, 212 ЦПК України, ст. 40, 43 Кодексу законів про працю України, ст.9 Закону України «Про донорство крові та її компонентів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: