Справа № 728/1337/17 Провадження № 22-ц/795/2117/2017 Головуючий у I інстанції - Пархоменко П. І. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

при секретарі: Покладі Д.В.

за участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 38 910 грн. Вимоги заявленого позову позивач обґрунтовувала тим, що 01.10.2015 року вона надала відповідачу позику в сумі 1 500 доларів США, що на день написання позовної заяви за офіційним курсом НБУ складає 38 910 грн., з терміном повернення до 01.01.2017 року, що підтверджується відповідною розпискою. Позивач зверталася до відповідача з листом від 20.06.2017 року з проханням повернути борг, проте відповідач грошові кошти не повернув, взяті на себе зобов'язання не виконав, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27.09.2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики б/н від 01.10.2015 року. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38 910 грн. заборгованості за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27.09.2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог заявленого позову. ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції мотивував ухвалене ним рішення тим, що у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, пославшись при цьому на висновок експерта у іншій справі. ОСОБА_2 вважає, що оскаржуване ним рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущенні про те, що позику відповідач отримав у доларах США, при цьому у розписці слово ''долари'' не вказується.

У запереченнях на апеляційну скаргу (а.с.66-67,69-70) ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у зв'язку з її безпідставністю, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27.09.2017 року залишити без змін, як законне і обгрунтоване.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи своїх заперечень на апеляційну скаргу.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.75,76,77), не з'явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи,належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №728/313/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних, інфляційних нарахувань, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції від 27.09.2017 року, - залишенню без змін.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що згідно із розпискою про отримання грошей за договором позики, укладеного в усній формі (а.с.4,30), ОСОБА_2 01.10. 2015 року позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 1 500 (одну тисячу п'ятсот) $ США.

Вказану позику відповідач зобов'язався повернути до 01.01.2017 року.

Проте, у встановлений строк відповідач не повернув грошові кошти, порушивши умови надання позики.

20.06.2017 року ОСОБА_1 направляла ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів (а.с.3), що підтверджується квитанцією про відправлення та описом вкладення до цінного листа (а.с.6), проте, згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень (а.с.29), дане поштове повідомлення відповідачем не отримано.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, єдиний унікальний номер 728/313/17, номер провадження 2/728/177/17, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних, інфляційних нарахувань, в ході розгляду даної справи судом була призначена судово-почеркознавча експертиза. Вказана експертиза була проведена судовим експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, і відповідно до висновків судового експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 15.05.2017 року №1800/1801/17-24: рукописні записи про отримання грошей за договором позики, укладеного в усній формі без зазначення дати підписання, в тому числі запис „$ США", крім записів „НН 894811 Бахмацьким РВ УМВС 13 червня 2001", „1.І.2017", „0.675381233", виконані ОСОБА_2; рукописні записи „НН 894811 Бахмацьким РВ УМВС 13 червня 2001", „1.І.2017", „0.675381233" в розписці про отримання грошей за договором позики, укладеного в усній формі, без зазначення дати підписання, виконані ОСОБА_1

Відповідно до ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.06.2017 року у вказаній цивільній справі №728/313/17, позовна заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду.

Виходячи із приписів статей: 1046, 1047, 1049 ЦК України та фактичних обставин цивільної справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини позики, як один із видів зобов'язальних відносин, що підтверджується відповідною розпискою позичальника (а.с.4,30).

По справі встановлено, що у розписці відповідача строк повернення коштів вказано до 01.01.2017 року. Разом з тим, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи, запис дати повернення коштів здійснено ОСОБА_1, проте, вказані обставини, згідно приписів ч.1 статті 1049 ЦК України, не можуть бути підставою для неповернення позики. При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції враховано, що у правовідносинах, які виникли між сторонами спору, ч.1 статті 1049 ЦК України не встановлює конкретної форми до вимог, які повинен пред'явити позикодавець у випадку відсутності строку повернення позики. В даному випадку судом першої інстанції прийнято до уваги, що після укладення договору позики позивач 21.02.2017 року висловила свою вимогу до відповідача у формі пред'явлення позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних, інфляційних нарахувань, як вбачається із цивільної справи, єдиний унікальний номер 728/313/17, номер провадження 2/728/177/17, яка перебувала у провадженні Бахмацького районного суду Чернігівської області.

Про вказану вимогу відповідачу було відомо, оскільки він заперечував проти вимог заявленого позову. Відповідно до ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.06.2017 року у вказаній цивільній справі №728/313/17, позовна заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду. 20.06.2017 року ОСОБА_1 направляла ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів (а.с.3), що підтверджується квитанцією про відправлення та описом вкладення до цінного листа (а.с.6), проте, згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень (а.с.29), дане поштове повідомлення відповідачем не отримано.

Приймаючи до уваги вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у правовідносинах між сторонами має місце вимога позикодавця про повернення коштів, яка вживала відповідних заходів для пред'явлення такої вимоги. У зв'язку з даними обставинами судом першої інстанції були відхилені посилання представника відповідача на неотримання відповідної вимоги, як на підставу для відмови у задоволенні вимог заявленого позову.

Відповідно до приписів ч.1 статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Стосовно заперечень представника відповідача щодо зазначення у розписці суми боргу у гривнях, то суд першої інстанції в ході судового розгляду даної справи прийшов до висновку, що у розписці (а.с.4,30) сума боргу відповідачем зазначена саме, як 1 500 $ США, при цьому вказані обставини підтверджені і висновками судового експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 15.05.2017 року №1800/1801/17-24.

За даних обставин, судом першої інстанції зазначено у оскаржуваному рішенні, що відповідач, здійснюючи власноручно запис суми боргу, мав на увазі саме долари США.

З врахуванням положень статей: 526, 610, 629 ЦК України та фактичних обставин справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач у односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, при цьому заборговану суму не повернув. Відповідачем не було представлено суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов'язань, і відповідно, які б могли бути підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також положення статті 533 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги заявленого позову підлягають задоволенню, а саме, підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38 910 грн. заборгованості за договором позики б/н від 01.10.2015 року.

Також судом першої інстанції у відповідності до приписів ч.3 статті 88 ЦПК України (2004р.) вирішено питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Висновок рішення суду першої інстанції від 27.09.2017 року узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 21.12.2016 року у справі за №6-1672 цс16.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що суд першої інстанції мотивував рішення від 27.09.2017 року припущенням відносно того, що відповідач отримав позику у доларах США, але у розписці слово ''долари'' не вказується. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.09.2017 року, з наступних підстав. Суд першої інстанції в ході судового розгляду даної справи на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку, що у розписці (а.с.4,30) сума боргу відповідачем зазначена саме, як 1 500 $ США, при цьому вказані обставини підтверджені і висновками судового експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 15.05.2017 року №1800/1801/17-24. За даних обставин, судом першої інстанції зазначено у оскаржуваному рішенні, що відповідач, здійснюючи власноручно запис суми боргу, мав на увазі саме долари США. Відповідно до статті 66 ЦПК України (2004р.), висновок експерта є одним із видів доказів у справі, і суд першої інстанції, згідно із вимогами статті 212 ЦПК України (2004р.), оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відобразив результати оцінки доказів у рішенні, з наведенням відповідних мотивів.

Необхідно зазначити, що відповідачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України (2004р.), не представлено належних та допустимих доказів у розумінні статей: 58, 59 ЦПК України (2004р.) на спростування висновків суду першої інстанції. Відповідно до ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України (2004р.), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:Судді:

Дата складення повної постанови - 26.12.2017 року.