Справа № 639/9474/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Єрмоленко В.Б.,

при секретарі судового засідання - Бондаренко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», 3 особа-ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства ( ПАТ) «ОТП Банк», 3 особа-Тільна В.О. про визнання недійсними кредитного договору № МL-705/006/2007 від 19.10.2007 р. та договору іпотеки № РСL -705/006/2007 від 19.10.2007 р., укладених між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк»( правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, щопід час укладення договору кредиту були порушені його права , як споживача внаслідок включення несправедливих умов договору, встановлені дискримінаційні правила зміни відсоткової ставки, яку позивач не матиме можливості змінити або розірвати договір, що згідно п. 4 ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою договору, відповідачем не надано детального розпису сукупності вартості кредиту всупереч вимогам п. 7.4 кредитного договору, інформація про сукупну вартість кредиту, викладена в додатку № 1 у незрозумілому вигляді, не зазначено порядку обчислення процентних доходів, перелік, розмір і база розрахунку всіх комісій банку, пов'язаних з наданням, обслуговуванням та погашенням кредиту, не приведено формули реальної процентної ставки по кредиту, платежі за надані супутні послуги, а саме послуги нотаріусів, реєстраторів, тощо вказано у загальній сумі, а не щомісячно, додаток 1 до договору надруковано кеглем шрифту, меншим за кегль, використаний у кредитному договорі, що ускладнювало розуміння положень додатку № 1, вимоги п. 1.8.2 та абз. с) п. 2.3.7 про обов'язок позивача сплатити додаткову комісію у разі дострокового виконання зобов'язань суперечить закону, п.п. 1.11.1 та 1.11.1.1 договору свідчить про нечесну підприємницьку практику щодо платежів у валюті кредиту, до кредитного договору включені положення, які спрямовані на обмеження цивільної дієздатності, а саме зобов'язання позичальника протягом дії кредитного договору без попередньої письмової згоди Банку не укладати інших правочинів по отриманню нових кредитів .Як стверджує позивач, недійсність кредитного договору спричиняє недійсність договору іпотеки, який забезпечує зобов'язання за цим договором, а тому на підставі ч.2 ст. 548 ЦК України, ч.3 ст. 3 Закону України «Про заставу», ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» просить визнати недійсним іпотечний договір.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 надали клопотання про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача направив суду письмові заперечення на позовну заяву,в яких зазначив, що перед укладенням сторонами кредитного договору Банк у письмовій формі надав в повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч.2, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист право споживачів», сторони узгодили всі істотні умови договору, суму кредиту, дату видачі, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, позивач засвідчив підписом, що він ознайомився з умовами кредитування, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі. На момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої обов'язки за договором із повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Відповідач стверджує, що позивачем не надано доказів існування розбіжностей щодо умов кредитного договору про його укладенні, ОСОБА_1 мав право та можливість внести в зміст зміни, отримати консультацію щодо окремих пунктів, а його підпис на договорі свідчить про повну згоду з текстом кредитної угоди. Крім того, позивач не звертався до відповідача із пропозицією про переведення кредиту в національну валюту, отримання кредиту на умовах сплати плаваючої процентної ставки відповідає вимогам ч.1 ст. 1056-1 ЦК, зміна відсоткової ставки у зв'язку за зміною розміру ставки FIDR не може розцінюватися, як збільшення розміру процентів, встановлених кредитним договором в односторонньому порядку і не суперечить положенням ч.2 ст. 1056-1 ЦК. Представник відповідача звертає увагу на положення ст. 257 ЦК щодо встановленого загального строку позовної давності і просить його застосувати, відмовивши у задоволенні позовних умов. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

3 особа-Тільна В.О., як поручитель по кредитному договору, в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про свою згоду на участь у справі не заявила.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

19.10.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» ( правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL-705/006/2007 , відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 141 960 швейцарських франків на придбання нерухомого майна, датою остаточного повернення кредиту 19.10.2030 р.

П. 3 кредитного договору зазначено про домовленість сторін щодо розрахунку процентів за користування кредитом з використовуванням плаваючої процентної ставки-фіксований відсоток ( 3,99 % річних) + FIDR.Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, а саме сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Детальний порядок і нарахування процентів за користування кредитом міститься у п. 1.4 договору. Додаток № 1 до кредитного договору» графік платежів» чітко і зрозуміло визначає дати видачі і дати погашення кредиту, суму щомісячного платежу, відсоткову ставку-8,49%, супутні витрати при оформленні кредиту та складові таких витрат із зазначенням суми або відсотків.Такі витрати сплачені позичальником одноразово при оформленні кредиту. Додатковим договором до кредитного договору сторони внесли зміни та доповнення в кредитний договір в частині розміру платежу , який складається із суми нарахованих процентів на фактичну суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом та частини суми кредиту, яка підлягає сплаті щомісячно-1183,60 швейцарських франків, що повністю відповідає графіку погашення кредиту, підписаного сторонами.

Кредитний договір містить визначені сторонами умови: мету надання кредиту, форми його забезпечення, розмір процентів за користування кредитом, суму кредиту, строк, на який надається кредит, детальний розпис загальної вартості платежів за договором, що включає в себе суми платежів із повернення кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, включаючи кількість платежів, їх частоту і обсяги та розрахунок сукупної вартості кредиту , реальної процентної ставки (додаток № 1 - загальна вартість кредиту та графік погашення кредиту), можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

На забезпечення виконання позичальником взятих за вищевказаним кредитним договором зобов'язань між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № РСL -705/006/2007 від 19.10.2007, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться АДРЕСА_1, на придбання якої позивачем отримано кредит. Договір іпотеки підписано сторонами та посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. Того ж дня, у зв'язку з посвідченням договору іпотеки, до його припинення чи розірвання, накладено заборону відчуження квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 19.10.2007 р.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За вимогами ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими (ч. 5 ст. 18).

Отже, за змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Судом встановлено, що перед укладенням договору Банк у письмовій формі надав ОСОБА_1 у повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч. ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Позивач особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив факт отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору.На час укладення кредитного договору ОСОБА_1 не навів зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої обов'язки за договором із повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

9 січня 2009 року набрав чинності Закон України № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» , яким ЦК України доповнено ст. 1056-1.Цією нормаою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору, установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Позивачем не доведено, що з 2009 р. Банком змінювалися умови договору, або збільшувалась фіксована процентна ставка.

Таким чином, суд вважає, що зі змісту кредитного договору не вбачається жодної з умов, які законом визнаються несправедливими, тому правових підстав для визнання договору недійсним немає.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України).

Позивач ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог зазначив, що вважає договір кредиту недійсним, а оскільки іпотечний договір є від нього похідним, то в силу ч. 2 ст. 548 ЦК України, також визнається судом недійсним. Інших обставин, підтверджених доказами, як на підставу свої вимог у цій частині, відповідачем не наведено.

Отже, позивач чітко визначився з підставами свого позову, зокрема, вказавши про взаємний зв'язок договорів кредиту та іпотеки, поставивши у залежність питання про визнання договору іпотеки недійсним від визнання судом недійсним кредитного договору.В межах заявлених ОСОБА_1 вимог суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 , 280-282 ЦПК України , ст.ст. 509, 526, 625, 626, 627, 628, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд-,

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання недійсними кредитного договору № МL-705/006/2007 від 19.10.2007 р. та договору іпотеки № РСL -705/006/2007 від 19.10.2007 р., укладених між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» ( м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_3 ( ІПН НОМЕР_1) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.12.2017 р.

Суддя -