УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість по відсоткам за договором б/н від 04 липня 2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 20 липня 2012 року по 20 липня 2015 року в сумі 5361,07 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 04 липня 2008 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5040 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник - відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 липня 2008 року між сторонами укладено договір кредиту б/н, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5040 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит надано відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, з якими ОСОБА_4 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві про надання кредиту.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н ОСОБА_4 була видана картка НОМЕР_1, яка була відкрита 22 червня 2008 року і термін її дії - 06/12. (а.с. 47).

Відповідно до розрахунку позивача за період з 20 липня 2012 року по 20 липня 2015 року відповідачу нарахована до сплати заборгованість по відсоткам за договором б/н від 04 липня 2008 року в сумі 5361,07 грн, нарахована на прострочену заборгованість по кредиту в сумі 4931,99 грн. (а.с. 40-41).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачавбачається, що останній платіж за договором було сплачено відповідачем 08 червня 2011 року, після того жодних проплат не було. (а.с.5-7)

У липні 2015 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом.

16 лютого 2016 року від ОСОБА_4 надійшла до суду заява про застосування строку позовної давності. (а.с. 30).

Місцевий суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки сплинув строк позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.С. Ткачук
І.М. Фаловська