Справа №2-н-55/10
Провадження № 6/266/40/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Дзюба М.В.,

за участі секретаря Петрухіной Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про примусовий вхід до приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець звернувся до суду з поданням, в обґрунтування якого зазначив, що на виконанні Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу 2н-55 від 05.02. 2010 року, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ "Укрсоцбанк" боргу у розмірі 118710,18 гривень. Також зазначено, що двічі здійснювався вихід за місцем знаходження майна боржника, однак двері ніхто не відчинив, про що складені відповідні акти. За таких обставин державний виконавець просив розглянути питання про примусовий вхід до АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя для проведення виконавчих дій, повязаних з описом та арештом майна належного боржнику.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання, вказане в частині першій цієї статті, без виклику та повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, з участю державного виконавця.

Суд, дослідивши подання та вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ знаходиться виконавче провадження по примуосовму виконанню судовому наказу 2н-55 від 05.02. 2010 року, виданого Приморським районнимй судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ "Укрсоцбанк" у суми боргу у розмірі 118710,18 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Системний аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

В обґрунтуванні факту ухилення боржника ОСОБА_1 державний виконавець посилається на те, що боржник двічі був належним чином повідомлений про вихід державного виконавця за місцем її проживання, при цьому не надано жодного доказу такого повідомлення.

В той же самий час, з актів державного виконавця від 08.02. 2017 року, від 30.03. 2017 року вбачається, що державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, однак провести виконавчи дії не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Вказані акти підписані державним виконавцем та представником стягувача ОСОБА_2 без участі понятих, без зазначення часу такого виходу та без надання належних доказів того, що ОСОБА_2 є представником стягувача.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення подання через його необґрунтованість, а тому у його задоволенні відмовляє.

На піставі вищевикладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про примусовий вхід до приміщення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя.

Суддя Дзюба М. В.