АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А [1]

11 квітня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва МазурикО.Ф., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Громадської організації «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело нації», третя особа: ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись звказаноюухвалою суду, третя особа ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що апелянтом не сплачено судовий збір.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду не є порушенням права на справедливий судовий захист і не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Як вбачається зі зворотного поштового повідомлення (а.с. 83), копія ухвали ОСОБА_2 отримана 24.03.2017, однак вказані в ухвалі апеляційного суду від 15.03.2017 недоліки в зазначений строк не усунуто.

Згідно ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 5 ст. 297 ЦПК України).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 121, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя:

Справа № 752/13994/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4694/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.