Провадження №: 2/752/1644/17
03 квітня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі : головуючого судді Ладиченко С.В.
за участі секретаря Мороз О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири,-
Позивач ОСОБА_1, через представника ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири.
Позивач просить суд визнати за позивачем, ОСОБА_1 в особі опікуна ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину квартиру АДРЕСА_1 на підставі права на спадщину за законом.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дочка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.
Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на ? квартири за АДРЕСА_1, що належала померлій на праві спільної сумісної власності.
Отже доньці Позивача на праві спільної часткової власності належала 1/4 згаданої вище квартири і після її смерті саме на цю частку відкрилася спадщина.
Іншим співвласникам (Позивачу, ОСОБА_6, Відповідачу ОСОБА_2) на праві спільної сумісної власності також належало право власності на 1/4 квартири кожному.
Оскільки померла заповіту не складала, згідно зі ст. 1223 ЦК України, вступають в дію норми спадкування за законом. Позивач, згідно зі ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги.
До числа спадкоємців першої черги крім Позивача також відносяться ОСОБА_6 (чоловік померлої) та Відповідач (син померлої), які разом з Позивачем також являються співвласниками квартири.
Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже після смерті ОСОБА_5 кожен із спадкоємців отримав право успадкувати 1/12 частину квартири кожен, і у разі прийняття ними спадщини їхня частка у праві власності на квартиру становила б 4/12, або 1/3 для кожного.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого Цивільним Кодексом, він не заявив про відмову від неї.
Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Проте, невдовзі після смерті доньки Позивача, в тому ж році, помирає її чоловік ОСОБА_6, який є одним із трьох спадкоємців після смерті ОСОБА_5.
Смерть ОСОБА_6 наступила до закінчення 6-ти місячного строку передбаченого законодавством, після якого він би вважався спадкоємцем, який прийняв спадщину автоматично, тобто внаслідок спільного постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття.
Оскільки сучасне законодавство надає право спадкоємцеві в межах строку для прийняття спадщини відмовитися від неї подавши відповідну заяву (ч. 3 ст. 1268 ЦК України) то спадкоємець, на користь якого відкрилася спадщина, але який помер до закінчення строку для прийняття спадщини, на підставі чинного законодавства може вважатися лише потенційним спадкоємцем, а не суб'єктом, який реалізував належне йому право на спадкування.
Після смерті ОСОБА_6, Позивач та Відповідач залишилися єдиними спадкоємцями першої черги які можуть спадкувати майно після смерті ОСОБА_5.
Відповідно змінилися і долі спадкового майна. Якщо раніше, при наявності трьох спадкоємців кожному з них належала 1/12 частки квартири, то після смерті одного із спадкоємців Позивач і Відповідач отримали право на 1/8 частку квартири кожен, тобто на половину від ? спадкової частки після смерті доньки Позивача.
Оскільки протягом зазначеного законом строку ні Позивач , ні Відповідач, які спільно проживали з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, не звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини, вважається що вони прийняли спадщину після смерті спадкодавця.
Відповідач являється єдиним спадкоємцем після смерті свого батька - ОСОБА_6, та у встановленому законом порядку прийняв його частку у праві власності на квартиру. Отже після прийняття спадщини Позивачем та Відповідачем після смерті ОСОБА_5 та Відповідачем після смерті ОСОБА_6 часки на квартиру повинні виглядати наступним чином: Позивач - право власності на 3/8 частки квартири; Відповідач - право власності на 5/8 частки квартири.
Проте Відповідач не визнає і не бажає визнавати відповідний розподіл часток у спірній квартирі, оскільки у цьому разі збільшується частка яку успадковує Позивач і відповідно зменшується його частка. Саме через це між Позивачем та Відповідачем виник спір.
Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судова повістка відповідачу направлялись за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, але повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі,за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнана недієздатною.

Позивач посилається на те, що співвласник квартири ОСОБА_5 це її дочка яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також позивачка посилається на те що співвласник ОСОБА_6 це її чоловік який помер, але дату смерті не вказує.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.58 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Факт смерті осіб у певний час повинен бути доказаний позивачем відповідним свідоцтвом про смерті.

Такого доказу стороною позивача не надано ні відносно ОСОБА_5 ні відносно ОСОБА_6.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК україни спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Дійсно, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Факт родинних зв'язків позивача з померлою особою має бути підтвердженим відповідним свідоцтвом про народження(відносно ОСОБА_5) та свідоцтвом про укладання шлюбу(відносно ОСОБА_6).

Таких доказів стороною позивача суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 16 визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.

Набуття права власності на майно в порядку спадкування врегульовано у главі 84 Цивільного Кодексу України.

Набуття права власності з підстав спадкових правовідносин врегульовано Цивільним Кодексом України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ст.1296 ЦК України встановлений обов'язок для спадкоємця який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Доказів виконання обов'язку для спадкодавця визначених у ст.1296 ЦК України позивачем не надано.

Таким чином позивач намагається встановити для себе право власності на майно не у спосіб визначений законом, що суперечить припису встановленому у ч.1 ст.13 ЦК України відповідно до якого цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або законом.

На підстав викладеного,ст.ст.10,11,57-61,208,209,212-215,223,224-226,228 ЦПК України, ст.ст.13,16,328,1216,1217,1261,1296 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко