АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/669/2017 р. Головуючий в І інстанції Соловйов В.В.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року квітня місяця 06 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами прокуратури Херсонської області та Державної казначейської служби України на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Державної казначейської служби України та прокуратури Херсонської області про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 26.07.2003 року він працював на різних посадах в системі MB УМВС України в Херсонській області, останнім часом на посаді начальника відділення карного розшуку Великолепетиського РВ УМВС України в Херсонській області.

18.06.2012 року прокуратура Херсонської області пред'явила йому і ще трьом оперуповноваженим карного розшуку обвинувачення у вчиненні тяжких і особливо тяжких злочинів при здійсненні оперативно-розшукових заходів під час розслідування розбійного нападу і вбивства ОСОБА_6 Цього ж дня у відношенні нього було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, а 21.06.2012 року його відсторонено від посади і до самого звільнення з органів внутрішніх справ (реформування у національну поліцію) він так і не був поновлений.

20.12.2013 року Бериславським районним судом Херсонської області проголошено вирок, за яким суд визнав його винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 127 ч. 2, 364 ч. 3, 366 ч. 1 КК України та призначив остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного майна та з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції.

23.12.2014 року Апеляційним судом Херсонської області скасовано вирок Бериславського районного суду Херсонської області, а справу повернуто прокурору Херсонської області для проведення додаткового розслідування. 10.12.2015року прокуратурою Херсонської області кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 було закрито у звязку з відсутністю події злочину.

Таким чином, він перебував під слідством з 18.06.2012 р. по 30.01.2016 р., тобто 3 роки 7 місяців 12 днів. За весь цей час він зазнав значних моральних страждань, від яких до сьогодні не може відновити нормальне існування сім'ї. Зокрема зазначив, що залишився з сім'єю без засобів для існування, йому постійно доводилося докладати зусиль для налагодження свого побуту в умовах, коли він реально був позбавлений права на працю. Відділ внутрішньої безпеки МВС створив такі умови, що він залишився один, ніхто з його колишніх товаришів по службі не бажав з ним працювати, так як боялись, що у них також будуть неприємності. Він не мав права виїжджати за межі смт. Велика Лепетиха, крім як на виклики суду або органу досудового розслідування. Крім того, його не взяли до «Нової поліції», так як йому було пред'явлено обвинувачення у тяжких злочинах і він був відсторонений від посади. Його рідня також страждала і це ще більше пригнічувало його стан. З часу, коли прокуратура Херсонської області пред'явила йому обвинувачення, а Бериславський районний суд оголосив вирок про реальне позбавлення волі, він жив у стані правової невизначеності. Всі ці обставини відобразились на його здоров'ї. Вважає, що вказаними діями органів досудового розслідування та прокуратури йому заподіяно моральні страждання, які він отримував на протязі більше чотирьох років, а тому моральну шкоду він оцінює у 1 500 000 гривень.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди 750 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідачі подали на нього апеляційні скарги. При цьому, прокуратура Херсонської області просить змінити судове рішення шляхом зменшення суми, яка підлягає стягненню на відшкодування позивачу моральної шкоди до мінімального розміру, а Державна казначейська служба України вважає, що моральна шкода на користь позивача відшкодуванню не підлягає, оскільки відсутні винні дії працівників досудового розслідування і суду, просить ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, перевіривши докази у справі та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної казначейської служби підлягає задоволенню частково, а прокуратури Херсонської області у повному обсязі.

Судом встановлено, що 18.06.2012 року прокуратурою Херсонської області ОСОБА_5 предявлено обвинувачення за ч.2 ст. 127 КК України, що підтверджується постановою про притягнення як обвинуваченого від 18.06.2012 року (а.с. 35).

Відповідно до постанови про обрання запобіжного заходу від 18.06.2012 року, позивачу обрано запобіжний у вигляді підписки про невиїзд (а.с.40).

На підставі постанови про відсторонення обвинуваченого від посади від 21.06.2012 року, а також витягу з наказу УМВС України в Херсонській області від 27.06.2012 року, ОСОБА_5 було відсторонено від посади оперуповноваженого карного розшуку Верхньорогачицького селищного відділення Великолепетиського районного відділу (з обслуговування Великолепетиського та Верхньорогачицького районів) УМВС України в Херсонській області (а.с.41-42).

Вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 20.12.2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки з конфіскацією усього належного йому майна, з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції (а.с.44-63).

23.12.2014 року ухвалою Апеляційного суду Херсонської області вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 20.12.2013 року скасовано, а справу повернуто прокурору для здійснення додаткового розслідування (а.с.68-80).

Із змісту постанови прокуратури Херсонської області від 10.12.2015 року вбачається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 було закрито у зв'язку з відсутністю події злочинів (а.с.82-85).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено ст. 56 Конституції України.

За ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 р. (далі Закон №266/94-ВР) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України №266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством та судом у період з 18 червня 2012 року (з часу предявлення йому обвинувачення) по 10 грудня 2015 року (винесення постанови про закриття кримінального провадження), тобто 41 місяць 22 дня, а не 53 місяці 22 дня, як помилково вважав районний суд.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України №266/94-ВР, відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

За ч.3 ст.13 Закону України №266/94-ВР відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналогічне правило щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди передбачено й у п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 04.03.1996 року й міститься в розясненнях, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.14 постанови «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року із відповідними змінами.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Відповідна правова позиція висловлена й у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

За п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 вказаної вище постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 750 000 грн., суд першої інстанції врахував глибину моральних страждань позивача з огляду на тривалість перебування позивача під слідством і судом, вимушених змін у його житті у звязку з відстороненням від роботи, застосуванням запобіжного заходу, зниженням його авторитету в суспільстві, а також те, що під час перебування його під слідством і судом суттєво погіршився стан його здоровя.

Колегія суддів з таким висновком районного суду не погоджується в повній мірі і вважає, що у справі відсутні докази, які достовірно підтверджують визначений судом розмір моральної шкоди.

З наявної у справі медичної документації не вбачається суттєве погіршення здоровя позивача саме за час його перебуванням під слідством і судом. На аркушах справи 86-90 є виписки з медичної картки хворого ОСОБА_5, де маються записи про те, що ще до початку досудового та судового слідства позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, в більшості випадків - через гіпертонічну хворобу. Ця інформація підтверджується також довідкою, наданою комунальним закладом «Великолепетиська центральна районна лікарня» (а.с.129). Отже, доказами не підтверджується причинний звязок між захворюванням позивача та кримінальним його переслідуванням.

З позовної заяви ОСОБА_5 вбачається, що на час відсторонення його від посади за ним зберігалась виплата за звання та відсоток на цю виплату. Ця обставина свідчить про те, що він не був повністю позбавлений засобів до існування.

Колегія суддів вважає непереконливими аргументи апелянта про те, що його не взяли на роботу до нової поліції через перебування його під слідством та судом, оскільки доказів цього твердження в справі немає.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди значно вищим, ніж передбачений законодавством встановлений мінімум, який обраховується виходячи із мінімальної заробітної плати на момент відшкодування за кожен місяць перебування під слідством чи судом, суд повинен взяти до уваги докази, які підтверджують глибину та тривалість моральних страждань незаконно переслідуваної особи, непоправні втрати, яких особа зазнала у звязку з її кримінальним переслідуванням.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено заявлений ним розмір моральної шкоди, а тому вважає, що достатньою моральною компенсацією буде відшкодування йому моральної шкоди у сумі 133 547 грн. (41 місяць 22 дні х 3200 грн.)

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок державного бюджету через відсутність ознак неправомірності в діях працівників органів досудового слідства та суду не ґрунтуються на законі.

Так, Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), у якій визначено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Законом не обмежується право потерпілої особи на відшкодування їй моральної шкоди в залежності від неправомірності дій посадових осіб органів досудового слідства та суду. Сам факт закриття кримінального провадження відносно особи з підстав відсутності події злочину свідчить про незаконне її кримінальне переслідування.

Отже, підстав для задоволення в повному обсязі апеляційної скарги Державного казначейства України, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокуратури Херсонської області задовольнити.

Апеляційну скаргуДержавної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року змінити, зменшити суму моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 до 133 547 грн.

Стягнути з Державної казначейської служби України судовий збір в розмірі 178,06 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 11 квітня 2017 року

Рішення набрало законної сили 06 квітня 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання ОСОБА_4