АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2237/17 Номер провадження 22-ц/786/2851/17Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Одринської Т.В.

Суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 жовтня 2017 року

по справі за поданням начальника Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про тимчасове обмеження права виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року начальник Миргородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що на виконанні в відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 21448160 з виконання виконавчого листа № АЕ-16 виданого 04.03.1996 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу та виконавче провадження АСВП № 10116549 з виконання виконавчого листа № 2-316 виданого 01.07.1998 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з боржника на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу. Боржник від покладених на нього судом зобовязань ухиляється, добровільно в наданий йому строк не виконав рішення суду, розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.09.2017 становить 23541,32 грн. та 10665,88 грн. відповідно

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 жовтня 2017 року подання начальника Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про тимчасове обмеження права виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 задоволено.

Обмежено ОСОБА_2у праві виїзду за межі території України без вилучення паспорту до виконання зобовязань, покладених на нього відповідно до:виконавчого провадження АСВП № 21448160 та виконавчого провадження АСВП № 10116549.

ОСОБА_2. не погодився з ухвалою суду та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати ухвалу суд, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив постановити нову ухвалу , якою відмовити у задоволенні подання, оскільки він жодних викликів до ДВС не отримував, про наявність заборгованості йому відомо не було, оскільки він сплачував аліменти у встановленому судом розмірі по 8, 50 грн.

Заслухавши доповідь судді доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задовольнянню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України, суд першої інстанції, виходив з того, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду за наступних обставин.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» , зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, представник ДВС вказував на те, що боржник навмисне ухиляється від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Також, відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну у разі невиконання боржником своїх зобов'язань. Вказаний нормативно-правовий акт передбачає, що подання державного виконавця повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Сам по собі факт не виконання боржником свого обов'язку по погашенню боргу не може свідчити про ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

Так, відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, законодавством встановлена можливість тимчасово обмежити особу у праві виїзду за межі України у разі ухилення від виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Миргородського міського суду від 04 березня 1996 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь сина- Валерія, ІНФОРМАЦІЯ_3 / а.с.100/. Рішенням Миргородського міського суду Полтавської області від 22 червня 2998 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 / а.с. 101/.

Виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, були видані ще в 1996 році та 1998 році відповідно та по цей час залишаються невиконаними.

Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2017 становить 23541,32 грн. та 10 665,88 грн.

З метою примусового виконання рішень суду виконавцем здійснено запити щодо виявлення рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником, про джерела отримання доходів боржника та наявності майна на яке можливо звернути стягнення.

Згідно з одержаними відповідями встановлено, що боржник за цивільно-трудовим договором не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах не має, нерухоме майно зареєстроване за боржником на яке можливо звернути стягнення відсутнє.

Крім того, 29 березня 2013 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції про оголошення розшуку боржника задоволено. Оголошено у розшук ОСОБА_2. / а.с. 37-38/.

Колегія суддів вважає, що боржник ОСОБА_2М.у разі зміни місця проживання повинен був повідомити державного виконавця та надати повну інформацію щодо місяця свого проживання та перебування, а також, щодо наявності роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, боржнику було відомо, що аліменти з нього присуджено до стягнення по ? та 1/6 частини від доходу та державним виконавцем вживаються заходи щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів, що підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 на ім'я начальника Миргородського МВУМВС України./ а.с.42/.

Заперечуючи проти ухвали місцевого суду, апелянт вказує, що він сплачував аліменти на утримання дітей в мінімальному розмірі присудженому судом - 8,5 грн, тому вважає, що він добровільно виконував рішення суду і заборгованості не має, тому обмежувати його у праві виїзду підстав не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що державний виконавець безпідставно змінив розмір стягуємих аліментів, але його дії у встановленому законом порядку він не оскаржував.

Також, відповідачем не наведено докази наявності об'єктивних причин невиконання судового рішення, наприклад тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду.

Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2, як батько, зобов'язаний законом та відповідними рішеннями суду приймати участь в утриманні дітей. Свій обов'язок батька має виконувати добровільно.

Не виконання таких умов саме і є ухиленням від виконання рішення суду, порушенням прав і свобод дітей на утримання яких боржник повинен сплачувати аліменти.

Отже, державним виконавцем, у відповідності вимог ст. 60 ЦПК України, надано суду належні та допустимі докази в підтвердження своїх вимог, доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні. Матеріали справи містять докази, які свідчать що ОСОБА_2. на протязі тривалого часу ухиляється від виконання судового рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя : / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_9 / підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя : Т.В.Одринська