Провадження № 2/520/9554/17
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі - Цвігун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
31.10.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач з 2010 року зареєстрований у спірній квартирі, однак у квартиру не поселявся, ніколи не проживав, будь-які речі його відсутні, тобто відповідач не мешкає на спірній жилій площі понад встановлені законом строки.
Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, про час та місце судового засідання належним чином повідомлялась. До судового засідання зявився представник позивачки ОСОБА_3, який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання двічі не зявився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлявся, судові повістки повернуті до суду з відміткою, що відповідач за зазначеною адресою не проживає.
15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.
У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Враховуючи, що відповідач був належним чином двічі завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи та не зявився в судове засідання, суд вважає за необхідним відповідно до ч.10 ст130 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача.
Таким чином, відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитав свідків ОСОБА_4,ОСОБА_5, приходить до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації № 1437 від 31.08.2000 року ОСОБА_6 на сім'ю із трьох осіб: він, його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_7, 06 вересня 2000 року був виданий ордер № 3795 серія КР на жиле приміщення квартиру № 10, що складається з двох кімнат, жилою площею 26,90 кв.м., по вул. Левітана, 116, в м. Одесі.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2006 року у цивільній справі за № 2-1155/06 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано.
Як вбачається з тексту зазначеного рішення, позивач стверджував, що шлюб зберегти неможливо, сторони фактично припинили шлюбні відносини і він живе з іншою жінкою.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2011 року у цивільній справі за № 2-5010/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, визнано колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 10 будинку 116 по вул. Левітана в м. Одесі. В подальшому ОСОБА_6 був знятий з реєстрації.

Проте, 27.10.2010 року ОСОБА_6 зареєстрував за адресою: АДРЕСА_2, де з 2004 року фактично не проживав свого прийомного, неповнолітнього на той час сина ОСОБА_2, відповідача по справі.

Представник позивачки посилається на те, що позивачка жодного разу не бачила відповідача по справі ОСОБА_2 в обличчя, не має жодних родинних зв'язків з ним та ОСОБА_2 жодного разу не був в квартирі АДРЕСА_3 та не поселявся, вказаний факт також підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_4,ОСОБА_5

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 10.10.2017 року, виданої ОСББ «Прикордонник» у жилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані чотири особи - ОСОБА_1О, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_1

Факт не проживання відповідача у спірному житлі підтверджуєтьсязаявами ОСОБА_4 від 23.09.2017 року та ОСОБА_5 від 26.09.2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 ніколи не проживав та не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За вказаною адресою постійно проживає позивачка ОСОБА_1, її донька ОСОБА_8 та онука ОСОБА_9

Не зняття з реєстрації відповідача порушує майнові права позивачки, оскільки вона змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб.

Відповідно ст.ст.71,72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин проводиться в судовому порядку.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень або в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК України). Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб у судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК України)

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

На підставі викладеного, суд вважає предявлені позовні вимоги такими, що є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Керуючись ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 12, 13, 81, 128, 259, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гниличенко М. В.