Справа № 627/144/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пархомівської сільська рада Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 16 лютого 2017 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,6412 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 вересня 2008 року померла його прабабуся ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 4,6412 га, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №020833.

За життя 29.05.2006 року ОСОБА_2 був складений заповіт, згідно якого вона вказану земельну ділянку заповіла позивачу.

На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в звязку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернувся до суду з позовом та прохає: поновити строк звернення до суду з даним позовом та визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, однак надав суду заяву про підтримання вимог ОСОБА_1 та про слухання справи у відсутність представника.

Представник відповідача Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та про визнання позову.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2, яка померла 12 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 - ВЛ № 189145, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,6412 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №020833, копія якого мається в матеріалах справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті.

По Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 29 травня 2006 року, згідно якого ОСОБА_2 належну їй на праві власності земельну ділянку площею 4,6412 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №020833 заповіла своєму правнуку ОСОБА_1 повністю.

На день смерті заповідача заповіт не відмінявсь та не скасовувався.

Також спадкоємцем майна ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_3, яка відмовилася від прийняття спадщини, про що свідчить відповідна заяви.

Як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 17.03.2017 року № 382/01-14, що згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області за 2008- 2017 рік заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої 12 вересня 2008 року ОСОБА_2 до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР №020833.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин.

Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті заповідача ОСОБА_2 має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223,1225 ЦК України, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позов ОСОБА_1 до Пархомівської сільська рада Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,6412 гектарах, розташованої на території Пархомівської сільської ради, Краснокутського району Харківської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 020833, після смерті ОСОБА_2, яка померла 12 вересня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА