П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року, справа №555/1330/1-5-ц, суддя 1-ї інстанції Мельничук Н.В., рішення ухвалено в 13год.56хв. в м.Березне

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

26 червня 2015 року банк звернувся із вказаним позовом до ОСОБА_1, в обґрунтування якого покликається на те, що 12 вересня 2007 року останній отримав у позивача кредит у розмірі 33 000 дол. США під 14,20% річних, з терміном повернення не пізніше 11.09.2017 року на споживчі цілі. 4 квітня 2008 року згідно додаткової угоди № 1 до договору відновлювальної кредитної лінії №783 від 12.09.2007 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 70000 дол. США під 14,20% річних, з терміном повернення не пізніше 11.09.2017 року на споживчі цілі. Кредит був наданий під поруку фізичної особи ОСОБА_2- договір поруки №'783/1 від 12.09.2007 р. та іпотеку, предметом якої є земельна ділянка площею 1823 кв.м., з цільовим призначенням під будівництво і обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд та житлового будинку номер АДРЕСА_1 - іпотечний договір від 12.09.2007 р. за реєстровим № 2901 та під іпотеку, предметом якої є земельної ділянки і розташованого на ній об"єкта незавершеного будівництва номер АДРЕСА_2 - іпотечний договір від 04.04.2008 р. за реєстровим №808.

Позичальник порушив взяті на себе зобов'язання, що призвело до утворення простроченої заборгованості, тому 31.10.2011 р. банк звернувся до суду з позовом про її стягнення солідарно з позичальника та поручителя. 20.12.2012 р. по даній судовій справі Березнівським районним судом було винесено рішення та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ „Державний ощадний банк України" заборгованість за договором: відновлюваної кредитної лінії №783 від 12.09.2007 року в розмірі 94342 дол.США 65 центів та судових витрат в розмірі 1820 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії було укладено іпотечний Договір від 4.04.2008 р., за реєстровим № 808, предметом якого є нерухоме майно, земельна ділянка та об'єкт незавершеного будівництва на ній за адресою АДРЕСА_2.

Загальна сума заборгованості станом на 11.08.2017 року становить - 100865,81 дол. США та 2801324,84 гр. Просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором від 4.04.2008р.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року в задоволенні позову ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ПАТ "Державний ощадний банк України" покликається на його незаконність та необгрунтованість внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вказавши в оскаржуваному рішенні про те, що перебіг строку позовної давності розпочався з набранням законної сили рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17.02.2012 року, суд першої інстанції не взяв до уваги, що фактично вказане рішення про стягнення боргу солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набрало законної сили 30.12.2012 року.

Таким чином, позов про звернення стягнення на предмет іпотеки банком заявлено 26.06.2015 року в межах строку позовної давності.

Відмовляючи у зверненні стягнення на предмет іпотеки, судом не враховано, що відповідно до п. 1.2. кредитного договору остаточним терміном повернення кредиту є 11.09.2017 року, а тому впродовж цього терміну кредитор має право на отримання процентів, нарахованих позичальнику за користування кредитом.

Також, умовами кредитного договору сторони передбачили, що кредит підлягає поверненню щомісячно рівними частинами до 25 числа кожного місяця починаючи із 12.09.2009 року, тобто поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Вважає, що оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-169цс14).

Крім того, 6.09.2017 р. та 19.09.2017 р. банком було подано заяви про поновлення строків позовної давності, мотивуючи їх тим, що на виконанні у відділі ДВС Березнівського РУЮ Рівненської області на виконанні перебувають виконавчі листи з примусового виконання рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17.02.2012 року, за якими звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а тому щоб не ставити позичальника та його родину у ще більш скрутне становище кредитор не звертався до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вважав, що значна частина боргу буде погашена в межах виконавчого провадження.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 783, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 33000 доларів США, зі сплатою 14,2 % річних, з терміном повернення не пізніше 11.09.2017 року, на споживчі цілі.

4 квітня 2008 року згідно додаткової угоди № 1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 783 від 12.09.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 70000 доларів США під 14,2% річних, з терміном повернення не пізніше 11.09.2017 року на споживчі цілі.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором 12.09.2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 783/1, до якого в зв'язку зі збільшенням ліміту кредитування укладено додаткову угоду №1.

Також, з метою належного виконання ОСОБА_1 зобов'язання, що випливає з кредитного договору, 12 вересня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та майновим поручителем ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №783, відповідно до умов якого вона передала в іпотеку земельну ділянку площею 1823 кв.м. з цільовим призначенням під будівництво і обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд та житловий будинок АДРЕСА_1.

4 квітня 2008 року, між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 783/1, відповідно до умов якого, в іпотеку банку для забезпечення виконання зобов'язань також було передано земельну ділянку площею 0,0538 га з цільовим призначенням під будівництво і обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд, за адресою АДРЕСА_2, а також розташованій на ній об'єкт незавершеного будівництва.

Згідно, наданого позивачем, розрахунку станом на 11.08.2017 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №783 від 12.09.2007 року становить 100865,81 доларів США та 2801324,84 грн., яка складається: 70000 доларів США - залишок позики, 19372,56 доларів США - відсотки за користування кредитом, 7592,39 доларів США - 3% за прострочену заборгованість по основному боргу, 3900,86 доларів США - 3% за прострочену заборгованість по відсотках, 1932094,26 грн. - пеня по основному боргу та 869230,58 грн. - пеня по відсотках.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 подав заяву про застосування позовної давності.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно з пунктом 2.2.2 договору відновлювальної кредитної лінії №783 від 12 вересня 2007 року банк має право припинити надання кредиту та вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належить до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або за договором застави ( іпотеки).

З матеріалів справи вбачається, що в зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором банк у 2011 році звернувся до суду із позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за договором кредиту і рішенням Березнівського районного суду від 17 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" солідарно 753561 грн. 92 коп. боргу по кредиту.

Додатковим рішенням Березнівського районного суду від 20 грудня 2012 року у вказаній справі стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" солідарно 94342,65 доларів США, що еквівалентно 753561 грн. 92 коп., боргу по кредиту.

Пред'явивши позовні вимоги про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов'язання.

Отже, змінивши строк виконання основного зобов'язання, банк був зобов'язаний пред'явити позов до іпотекодержателя протягом трьох років від дати, коли банк дізнався про порушення свого права, тобто з дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Разом із тим із даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся до суду лише 26.06.2015 року, тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, з пропуском позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі за № 357/16022/15-ц, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Помилкове зазначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором змінено з дати набрання законної сили рішенням Березнівського районного суду від 17 листопада 2012 року, не призвело до неправильного вирішення справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про набрання законної сили рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17.02.2012 року про стягнення боргу солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30.12.2012 року та початок перебігу строку позовної давності із вказаної дати, оскільки згідно ч.2 та ч.3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач і після переривання перебіг починається заново. Тобто перебіг позовної давності перервався та розпочався заново з дати подачі позову до суду про стягнення солідарно заборгованості по кредиту (листопад 2011року).

Також, безпідставними є і покликання позивача на те, що, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, оскільки вказані доводи стосуються застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та визначення розміру заборгованості по кредиту при зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Доводи ПАТ "Державний ощадний банк України" про те, що на виконанні у відділі ДВС Березнівського РУЮ Рівненської області перебувають виконавчі листи з примусового виконання рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17.02.2012 року, за якими звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 та ОСОБА_4, не свідчать про наявність підстав для поновлення строку позовної давності та вірно були визнані судом першої інстанції неповажними.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2017 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.