Справа № 449/983/16 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/783/1788/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: апелянта(позивача) ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватної агрофірми «Добряничі» про внесення змін в установчі документи агрофірми,-

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Приватної агрофірми «Добряничі», в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.83-99), просив : зобовязати відповідача внести зміни в установчі документи ПАФ "Добряничі" та зазначити в таких змінах, що ПАФ "Добряничі" є колективним сільськогосподарським підприємством; визнати недійсними зміни до Статуту приватної агрофірми "Добряничі" зареєстровані 5 березня 1999 року за №0015.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому, згідно майнового сертифікату, належить майновий пай в ЦМК ПАФ "Добряничі", що становить 53,9 % від загальної вартості ЦМК "Добряничі". Маючи рішення зборів співвласників майнових паїв про виділення йому майна в натурі, він не може реалізувати таку можливість, оскільки, відповідач таке майно йому не повертає. Вважає, що під час ліквідації КСП ім.Б.Хмельницького та створення на його матеріальній базі ПАФ "Добряничі" мали місце численні порушення і на даний час склалась ситуація, що власники майнових паїв не можуть отримати належну їм частку майна в натурі, в т.ч. і він. Зазначає, що Добряницька сільська рада видаючи свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, оформила такі свідоцтва не правильно, зазначаючи в них право особи на майновий пай КСП ПАФ "Добряничі", а повинна зазначати, що це право на майновий пай колишнього КСП ім.Б.Хмельницького. Внаслідок таких дій, ПАФ "Добряничі" в особі його директора ОСОБА_4 заволоділо всім майном пайового фонду колишнього КСП. Вважає, що зміна керівництва ПАФ "Добряничі" та внесенні зміни до його статуту відбувались з порушенням чинного законодавства.

Заочним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року у задоволені позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що заочне рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах. Просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги про внесення змін в установчі документи агрофірми згідно законодавства України та визнати недійсним зміни до Статут ПАФ «Добряничі» зареєстровані 05 березня 1999 року заступником голови Перемишлянської РДА ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є безпідставними, а обраний ним спосіб захисту не відповідає вимогам ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно розпорядження голови Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області №421 від 13.08.1996р. (а.с.76) проведено державну реєстрацію приватної агрофірми «Добряничі» як юридичної особи.

Статут приватної агрофірми «Добряничі», затверджений засновником приватної агрофірми 24 березня 1997р. та зареєстрований відповідно до розпорядження голови Перемишлянської райдержадміністрації № 268 від 22 травня 1997 року (а.с.63-73).

Відповідно до п.7.1 Статуту ПАФ «Добряничі» керівництво Агрофірмою здійснює власник Агрофірми, який самостійно вирішує всі питання виробничо-господарської діяльності та соціального розвитку, керуючись у своїй діяльності цим Статутом, законами га іншими нормативними актами України.

Згідно пункту 7.4 Статуту ПАФ «Добряничі» власник: визначає основні напрямки діяльності Агрофірми, затверджує плани та звіти про їх виконання, затверджує зміни та доповнення до Статуту, приймає рішення про ліквідацію Агрофірми. її реорганізацію.

Відповідно до п.10.1 Статуту ПАФ «Добряничі» зміни та доповнення до цього Статуту вносяться за рішенням власника Агрофірми і набувають чинності і моменту їх державної реєстрації.

Згідно п. 24 Положення про державну, реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 р. № 740 (чинного на момент внесення змін до статуту) у разі внесення до установчих документів змін, пов'язаних із зміною складу засновників (учасників) суб'єкта підприємницької діяльності, подаються оформлені згідно з вимогами законодавства документи, що засвідчують: добровільний вихід юридичної особи із складу засновників (учасників) - подається копія рішення засновника, а фізичної особи - нотаріально засвідчена заява; примусове виключення засновників (учасників) - рішення уповноваженого на це органу.

ОСОБА_6, будучи власником ІІАФ «Добряничі» розглянула заяву ОСОБА_4 про його вступ у склад засновників ІІАФ «Добряничі» та на підставі своєї нотаріально засвідченої заяви (а.с.75) про добровільний вихід із числа засновників прийняла рішення про внесення змін до ст.ст. 1,2 Статуту ІІАФ «Добряничі». Відтак, прийнято рішення про зміну власника ІІАФ «Добряничі». Відповідно до прийнятого рішення власником ІІАФ «Добряничі» є ОСОБА_4.

Як вбачається із матеріалів справи, справжність підпису ОСОБА_4 на заяві про вступ у склад засновників та підпис ОСОБА_6 на заяві про добровільний вихід числа засновників засвідчено приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу ОСОБА_7Я.(а.с.75)

Рішення про зміну власника приватної агрофірми зареєстроване 05 березня 1999 р. в установленому законом порядку та оформлене додатком до статуту ПАФ «Добряничі».(а.с.74)

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_4 мав право затверджувати зміни до статуту з моменту добровільного виходу числа засновників ОСОБА_6, а саме 02 лютого 1999р., оскільки до нього перейшли всі права та обовязки власника приватної агрофірми.

Вказані зміни до статуту подавались новим власником ОСОБА_4 та були зареєстровані 05 березня 1999 р. за № 0015 заступником голови Перемишлянської РДА.(а.с.74)

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільною законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не представлено, а судом не здобуто жодного доказу на підтвердження недійсності змін до статуту.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта щодо наявності підстав для задоволення його позовної вимоги про зміну організаційно-правової форми з приватною підприємства на колективне сільськогосподарське підприємство, оскільки, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів шляхом зміни організаційно-правової форми не передбачений ст.16 ЦК України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та при їх дослідженні були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином досліджено усі фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права та дотримано норми процесуального права, а тому рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_8