Провадження № 2/522/9871/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Загороднюка В.І.

При секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал» про списання нарахувань за неспожиту воду і не надані послуги водопостачання і водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить списати і зняти нарахування на особовий рахунок ОСОБА_1 № 070190220 у сумі 1690,00 гривень за неспожиту воду і ненадані послуги водопостачання і водовідведення; стягнути на його користь з відповідача судовий збір.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що йому з 19.11.2004 року на праві власності належить 353/1000 частин квартири АДРЕСА_1.

Співвласниками даної квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Вказані громадяни з листопада 2004 року перешкоджають проживанню ОСОБА_1 у вказаній квартирі та не виконують рішення, якими їх зобовязано не чинити перешкод позивачеві у користуванню вказаною квартирою.

Лише в липні 2017 року позивач отримав можливість користуватися своєю квартирою та почав переоформлювати договори з організаціями, які надають комунальні послуги.

Після звернення позивача 01.08.2017 року до абонентського відділу Приморського району Управління «Водозбуд» і укладення договору про надання послуг, позивач дізнався про існування боргу за водопостачання і водовідведення у сумі 1690,00 гривень, які нараховані ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», який рішенням ОМР від 01.09.2015 року визначений виконавцем послуг з водопостачання і водовідведення в житловому фонді комунальної власності ЖЕУ Ренесанс ЛТД-92, до якого належить і будинок в якому розміщена вказана квартира позивача.

Оскільки позивач договору на водопостачання і водовідведення з відповідачем не укладав, він звернувся до останнього з листом, на який філія «Інфоксводоканал» відповів, що на момент передачі житлового фонду комунальної власності ЖЕУ Ренесанс ЛТД-92 жителі будинків були повідомлені про укладання договорів з ТОВ «Інфокс» за допомогою розклеєних оголошень.

На звернення позивача щодо списання боргу за фактично невикористані послуги, відповідач 31.08.2017 року відмовив позивачеві, посилаючись на те, що зміна розміру оплати проводиться в разі тимчасової відсутності споживача на підставі наданої ним в місячний термін заяви та офіційного підтвердження такої відсутності.

Позивач вважає такі дії відповідача порушенням своїх законних прав, так як відсутність його проживання в квартирі викликана неправомірними діями сусідів, позивач регулярно сплачував комунальні послуги до ЖЕУ Ренесанс ЛТД-92 до 04.04.2013 року та неодноразово звертався до ЖЕУ Ренесанс ЛТД-92 з вимогою не нараховувати на нього витрати, зокрема, за водопостачання та водовідведення, що ЖЕУ Ренесанс ЛТД-92 виконував, спираючись на незмінність показників водоміра у квартирі позивача.

Однак, при передачі квартири на обслуговування відповідача, факт наявності та показань водоміра не був зафіксований, в результаті чого на рахунок позивача була нарахована заборгованість.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість та на законність нарахувань боргу відповідачем на рахунок позивача.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, знаходить позов ОСОБА_1 обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.11.2004 року на праві власності належить 353/1000 частин квартири АДРЕСА_1. Співвласниками даної квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Вказані громадяни з листопада 2004 року перешкоджають проживанню ОСОБА_1 у вказаній квартирі та не виконують рішення, якими їх зобовязано не чинити перешкод позивачеві у користуванню вказаною квартирою, що підтверджено матеріалами справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 лише в липні 2017 року отримав можливість користуватися своєю квартирою та почав переоформлювати договори з організаціями, які надають комунальні послуги.

Після звернення позивача 01.08.2017 року до абонентського відділу Приморського району Управління «Водозбуд» і укладення договору про надання послуг, позивач дізнався про існування боргу за водопостачання і водовідведення у сумі 1690,00 гривень за період з 01.09.2015 року по 01.08.2017 року, які нараховані ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», який рішенням ОМР від 01.09.2015 року визначений виконавцем послуг з водопостачання і водовідведення в житловому фонді комунальної власності ЖЕУ Ренесанс ЛТД-92, до якого належить і будинок в якому розміщена вказана квартира позивача.

Представником філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал» пояснено суду, що на виконання вказаного рішення ОМР, позивачеві ОСОБА_7 було відкрито особовий рахунок № 070190220, за нормативами водоспоживання на одну зареєстровану особу (зі відсутності інформації щодо наявності повіреного водолічильника) в розмір 5,79 куб.м.

У період з 01.09.2015 року до 01.08.2017 року (за відсутністю письмового оформленого договору) нарахування здійснювалися на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг, а саме вимог ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено право споживача вчасно одержувати відповідної якості житлово-комунальні послуги, чому відповідає обовязок споживача вчасно оплачувати їх вартість.

Оскільки, в період з 01.09.2015 року по 01.08.2017 року позивачеві надавалися вказані послуги в повному обсязі, відповідач вважає, що позивач, який не заперечував пороти цього, повинен оплатити їх вартість.

Суд критично ставиться до даних доводів відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач, зокрема, має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог ст.. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Суд вважає доведеним факт, що позивач не отримував пропозиції відповідача укласти відповідний договір на водопостачання та фактично не був тим споживачем послуг водопостачання, який отримував такі послуги, відповідно до закону так як позивач з поважних причин не користувався житлом та не знав про зміну виконавця послуг водопостачання з ЖЕУ Ренесанс ЛТД-92 на ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у 2015 році.

При цьому, судом встановлено, що попереднім виконавцем послуг водопостачання на рахунок позивача не нараховувався борг за спожиту воду з огляду на наявність водоміру в квартирі позивача, показники якого, через відсутність позивача в квартирі, не змінювалися.

Крім того, суд бере до уваги те, що чинним законодавством не передбачено обовязок споживача перевіряти, при зміні виконавця послуг водопостачання, наявності даних, якими оперував попередній виконавець даних послуг, а тому критично ставиться до позиції відповідача щодо не вчинення позивачем жодних дій по інформуванню ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про наявність в квартирі позивача водоміру.

Таким чином, суд на підставі зібраних по справі доказів у їх сукупності та за своїм переконанням, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і задовольняє їх.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 20 ЗУ «про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобовязати філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал» списати і зняти нарахування на особовий рахунок ОСОБА_1 № 070190220 у сумі 1690,00 гривень за неспожиту воду і ненадані послуги водопостачання і водовідведення.

Стягнути з філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд протягом десяти днів з дати його проголошення через районний суд.

СУДДЯ:

11 грудня 2017 року