АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8122/17 Справа № 199/9020/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2017 року

за заявою ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання недійсною угоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 10.11.2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі № 199/9020/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_7, про визнання недійсною угоди. Вказаним рішенням суд усунув перешкоди ОСОБА_5 у здійсненні ним права користування квартирою № 201 в будинку № 5 по вулиці Шолохова в місті Дніпропетровську шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі вказаної квартири, про що судом видано виконавчий лист.

06.04.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого, згідно п.1.2. Договору, є квартира АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.04.2017 року, власником вищевказаної квартири є ОСОБА_4

Ураховуючи, що відбулася заміна кредитора у зобовязанні, заявник просив суд замінити сторону виконавчого провадження шляхом заміни сторони стягувача ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_4

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2017 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме ОСОБА_5 на ОСОБА_4 з примусового виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2015 року, яким усунуто ОСОБА_5 перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою № 201 в будинку № 5 по вулиці Шолохова в місті Дніпропетровську шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі вказаної квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин по справі, ставлять питання про скасування вказаної ухвали, а також вирішити питання про поворот виконання за постановленою ухвалою суду.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 10.11.2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі № 199/9020/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_7, про визнання недійсною угоди. Вказаним рішенням суд усунув перешкоди ОСОБА_5 у здійсненні ним права користування квартирою № 201 в будинку № 5 по вулиці Шолохова в місті Дніпропетровську шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі вказаної квартири, про що судом видано виконавчий лист.

06.04.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого, згідно п.1.2. Договору, є квартира АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.04.2017 року, власником вищевказаної квартири є ОСОБА_4

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ст. 378 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення ухвали), суд першої інстанції виходив з того, що до ОСОБА_4 перейшли всі права та обовязки кредитора за зобовязанням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Частинами першою та пятою статті 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема п.п.1,2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження, ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 року (справа № 6-122цс13) і в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обовязків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Без заміни сторони виконавчого провадження, правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання щодо поновлення строку предявлення виконавчого документу до виконання, відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України Про виконавче провадження.

Також відповідно до ч.1 ст. 129? Конституції України обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій її території.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа Скопелліті проти Італії від 23.11.1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа Папахелас проти Греції від 25.03.1999 року).

У рішення Європейського Суду України з прав людини від 29.06.2004 року у справі Півень про України визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Зважаючи на те, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження і неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав стягувача, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судова колегія погоджується з висновком суду про необхідність задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог процесуального закону і підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

ОСОБА_8