Справа № 161/6546/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22-ц/773/360/17 Категорія: 81 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря Вергуна Т.С.,

заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Шпірука В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника відділу та державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

18 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на неправомірні дії начальника відділу та державного виконавця Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області. Свою скаргу заявник обґрунтовував тим, що від працівників Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області йому стало відомо, що з його пенсії в листопаді 2015 року утримано 533,70 грн. згідно постанови державного виконавця.

Зазначає, що жодних повідомлень з ВДВС не отримував. Внаслідок дій державного виконавця він втратив 2285 грн. пенсії.

Дії державного виконавця заявник оскаржував до начальника ВДВС, проте порушень в діях державного виконавця не було встановлено.

Покликаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив визнати незаконними дії державного виконавця Шпірука В.Ю. щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника від 22 вересня 2015 року, визнати незаконними дії начальника Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 щодо нескасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника від 22 вересня 2015 року, зобовязати старшого державного виконавця Шпірука В.Ю. та начальника Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника від 22 вересня 2015 року, стягнути з Другого ВДВС Луцького МУЮ на його користь грошові кошти сумі 2258 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року провадження в даній справі закрито в частині вимоги про стягнення з Другого ВДВС Луцького МУЮ грошових коштів в сумі 2258 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2017 року скаргу задоволено.

Постановлено визнати неправомірними дії державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 щодо ухвалення постанови від 22 вересня 2015 року у виконавчому провадженні № 38124885 про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1

Скасувати постанову державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 від 22 вересня 2015 року у виконавчому провадженні № 38124885 про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 щодо нескасування постанови державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 від 22 вересня 2015 року у виконавчому провадженні № 38124885 про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника ОСОБА_1

Не погоджуючись з даною ухвалою Другий ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2017 року скасувати.

В судовому засіданні державний виконавець Шпірук В.Ю. подану апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Заявник ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши доводи заявника ОСОБА_1 та державного виконавця Шпірука В.Ю., перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Шпірук В.Ю. не вжив всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій для зясування того, чи виконано боржником в добровільному порядку рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 листопада 2012 року. Начальник ВДВС також не вжив достатніх заходів для встановлення факту часткового виконання рішення суду та не скасував неправомірну постанову.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та нормах чинного законодавства.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 листопада 2012 року постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ДКП «Луцьктепло» 1875,11 грн. суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання, 168,75 грн. три проценти річних від простроченої суми заборгованості.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ДКП «Луцьктепло» 214,60 грн. сплаченого судового збору, по 53,65 грн. з кожного (а.с. 4, 5).

22 травня 2013 року ДКП «Луцьктепло» звернулося до ВДВС Луцького МУЮ із заявою про примусове виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2/0308/4415 від 2 листопада 2012 року (а.с. 46).

На підставі вищевказаної заяви старшим державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_7 27 травня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 6).

22 вересня 2015 року державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника, якою зобовязано головного бухгалтера Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області утримати із пенсії боржника ОСОБА_1 1875,11 грн. боргу, 383,35 грн. судових витрат, 225,84 грн. виконавчого збору та 50 грн. витрат виконавчого провадження (а.с. 14).

24 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою до начальника Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2, в якій повідомив, що заборгованість погасив повністю, а 10 червня 2013 року надав особисто квитанції державному виконавцю Глазкову Є.Ю. в його кабінеті у звязку з чим, виконавче провадження мало бути закінчене ще у червні 2013 року; просив скасувати постанову державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника від 22 вересня 2015 року (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) сторони зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 68 вищевказаного Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Зазначаючи про те, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 листопада 2012 року було добровільно виконане боржником, ОСОБА_1 покликається на квитанції про сплату комунальних послуг за лютий, квітень, травень, червень 2013 року (а.с. 8-10).

Проте із вказаних квитанцій не вбачається, що ОСОБА_1 погашав заборгованість саме за судовим рішенням, а не сплачував поточні платежі та заборгованість за інші періоди.

Стосовно внесення судового збору в сумі 214,60 грн. до каси ДКП «Луцьктепло» за прибутковим касовим ордером № 815 від 10 червня 2013 року, то в порушення вимог ч. 5 ст. 12 чинної на той час редакції Закону України «Про виконавче провадження», боржник не повідомив державного виконавця про самостійне виконання рішення.

Доводи заявника про те, що квитанції про оплату заборгованості він предявив особисто державному виконавцю Глазкову Є.Ю. в його кабінеті не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Будучи обізнаним про постановлене судом рішення боржник тривалий час не цікавився ходом виконавчого провадження до того моменту, поки не відбулося відрахування коштів із його пенсії.

Постанова про звернення стягнення на заробітну плату/пенсію та інші доходи боржника від 22 вересня 2015 року винесена державним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 68 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2/0308/4415 від 2 листопада 2012 року відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець в ході примусового виконання рішення суду здійснював заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі його виконання, а також у спосіб та в порядку, передбаченому законодавством.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Вищевказаною правовою нормою не передбачено право боржника на звернення зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця до начальника відділу, однак з такою скаргою боржник вправі звернутися безпосередньо до суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги на неправомірні дії начальника відділу та державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2017 року в даній справі скасувати і постановити нову ухвалу.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника відділу та державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді