Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 2-3063/11 Головуючий у 1 інстанції Турбіна Т.Ф.
Номер провадження 22-ц/778/1193/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРООІЛ ГРУПП», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося з зазначеним позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що 13.12.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та «АГРООІЛ ГРУПП» укладено договір про надання кредиту №CL-SME200/297/2007, відповідно до якого позивач здійснив видачу кредитних коштів третій особі в сумі 168000,00 доларів США. Дата остаточного повернення кредиту -15.11.2012р. Всупереч умовам договору позивальник зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 02.03.2011р. виникла заборгованість за тілом кредиту - 77003,93 долари США (611203,29 грн.), за відсотками за період з 15.11.2010р. по 01.03.2011р. - 2769,57 доларів США (21982,91 грн.), нарахована пеня за період з 15.11.2010р. по 27.01.2011р. - 18533,36 грн.

Вимога банку про дострокове повернення суми кредиту та відсотків, що передбачено договором, була отримана позичальником, однак у встановлений термін і на час розгляду справи не виконана.

В якості забезпечення вказаного кредиту 13.12.2007р. між Банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №SR-SME200/297/2007/2, згідно з яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі.

Досудова вимога банку про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором були отримані поручителем, однак залишені без уваги та задоволення.

На підставі викладеного Банк просить стягнути з поручителя ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 651719,56 грн., а також понесені судові витрати при зверненні до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2011 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6, на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №CL-SME200/297/2007 від 13.12.2007 року в розмірі 651719,56 грн. Стягнуто з ОСОБА_6, на користь ПАТ «ОТП Банк» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. та судовий збір в сумі 1700 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Як встановлено судом першої інстанції 13.12.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та «АГРООІЛ ГРУПП» було укладено договір про надання кредиту №CL-SME200/297/2007, відповідно до якого позивач здійснив видачу кредитних коштів третій особі в сумі 168000 доларів США. Дата остаточного повернення кредиту - 15.11.2012 р. Всупереч умовам договору позивальник зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 02.03.2011р. виникла заборгованість за тілом кредиту - 77003,93 долари США (611203,29 грн.), за відсотками за період з 15.11.2010р. по 01.03.2011р. - 2769,57 доларів США (21982,91 грн.), нарахована пеня за період з 15.11.2010р. по 27.01.2011р. - 18533,36 грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Відповідач поручився перед Банком за виконання божником свого обов'язку. В якості і забезпечення вказаного кредиту 13.12.2007р. між Банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки і №SR-SME200/297/2007/2, згідно з яким поручитель зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, щодо задоволення позову в повному обсязі.

Одним з доводів апеляційної скарги є те, що порука припинилася, бо строк основного зобов'язання не встановлений а кредитор не пред'явив позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки.

Так, згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Натомість у тексті договору кредиту п. 1.6.1. зазначено, що позичальник зобовязаний повернути суму кредиту банку не пізніше 15.11.2012 року (а.с. 9), тобто сторонами встановлено строк виконання основнорого зобовя'занння. А тому доводи скарги в цій частині є безпідставними.

Безпідставним є і посилання у скарзі про припинення поруки оскільки відповідачем продана частка у статутному капіталі юридичної особи, яка брала кредит. Однак, при цьому договір поруки сторонами не розривався, жодних змін до нього не вносилось, в ньому відсутня домовленість сторін про його припинення у разі продажу частки у статутному капіталі, тому вказана апелянтом обставина не має в даних правовідносинах жодного правового значення.

Інших доводів скарга не містить.

Таким чином, висновки суду попередньої інстанції і в цій частині є вірними.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: