Справа № 141/225/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Лисака О.І.

за участю секретаря Ставничого С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,без участі сторін,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, згідно із яким 11.09.2003 року померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 і котра залишила заповіт, посвідчений головним лікарем Погребищенської центральної районної лікарні Вінницької області 04.08.2003 року, реєстровий номер 15 на все своє майно, що буде належати їй на день смерті з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, вона заповідає позивачу ОСОБА_1 Заповіт не змінено та не скасовано. Осіб, які мають право на обовязкову долю у спадщині, у спадкодавця - не має.

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,89 га, розташовану на території Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, належну спадкодавцеві згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) PH № 981836 виданого 26.03.2002 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області.

При зверненні до нотаріуса позивачу було роз'яснено, що в заповіті має бути описане все майно відповідно до правовстановлюючих документів, які видані за життя спадкодавця, а також позивачем пропущені терміни для прийняття спадщини, та є невідповідність у написанні прізвища, імені та по батькові спадкодавця, а тому є необхідність встановити факт, що має юридичне значення, тому ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка померла 11.09.2003 року одна і та ж сама особа, якій належить сертифікат на земельну частку (пай) серії PH № 981836 площею 2,89 га виданого 26.03.2002 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, та визнати за нею право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,89 га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) PH № 981836 виданого 26.03.2002 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, розташовану на території Кожанської сільської ради Оратівського район) Вінницької області за межами населеного пункту, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 11.09.2003 року. Справу просить розглядати без його участі.

Представник відповідача сільський голова Кожанської ської сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Від учасників судового розгляду до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв"язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється.

Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 204830 ОСОБА_2 померла 11.09.2003 року в м. Погребище Погребищенського району Вінницької області.

Згідно свідоцтва про народження серії ЯИС № 771577 ОСОБА_5 народилася 14.01.1955 року, в графі «Батьки» записано «Батько» ОСОБА_6, «мати» ОСОБА_7.

Відповідно до заповіту від 04.08.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 15, посвідченого головним лікарем Погребищенської центральної районної лікарні Вінницької області, ОСОБА_2 все своє майно, що буде належати їй на день смерті з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, вона заповідає ОСОБА_1.

Згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 981836 виданим Оратівською районною державною адміністрацією 26.03.2002 року, ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Кожанське» с. Кожанка Оратівського району Вінницької області.

Відповідно до виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 32-28-99.1-239/2-17 від 29.03.2017 року, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП «Кожанське» с. Кожанка Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії РН № 981836 за порядковим № 333 зареєстровано 27.03.2002 року на ОСОБА_3, яка проживала на території с. Кожанка Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,89 га. Вартість земельної частки (паю) становить 93419 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 14.02.2002 року за № 26. Вартість земельної частки (паю) на день смерті 11.09.2003 року становить 27 927 грн. (двадцять сім тисяч девятсот двадцять сім гривень).

Згідно довідки № 31 від 13.02.2017 року, виданої виконкомом Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Кожанської сільської ради за № 02 особовий рахунок № 157, померла ОСОБА_2, яка народилася 01.08.1924 року в с. Кожанка Оратівського району Вінницької області та на день смерті 11.09.2003 року була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою осіб, які були зареєстровані та спільно проживали, не значиться.

Як вбачається з довідки № 32 від 13.02.2017 року, виданої виконкомом Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Кожанської сільської ради за № 02 особовий рахунок № 157 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 це одна і та сама особа.

Відповідно до письмових свідчень ОСОБА_8 та ОСОБА_9, померла 11.09.2003 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, що вказано в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії РН № 981836 виданого 28.03.2002 року Оратівською райдержадміністрацією є одна і та ж сама особа.

Згідно повідомлення Оратівської районної державної нотаріальної контори № 203/01-16 від 28.03.2017 року, спадкова справа до майна померлої 11.09.2003 року ОСОБА_2 в Оратівській районній державній нотаріальній конторі не заводилась.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47249611 від 28.03.2017 року, наданого Іллінецькою державною нотаріальною конторою у звязку із зверненням правоохоронних органів, інформація щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла 11.09.2003 року, відсутня у Спадковому реєстрі за вказаними параметрами запиту.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Встановлення зазначеного факту заявнику ОСОБА_1 необхідно для оформлення спадкових прав, тому враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкуваня» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 534ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року) та до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Підсумовуючи викладене, встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає.

Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців по закону, які б могли вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою.

На підставі ст.ст. 524, 525, 534, 548, 549, 550 ЦК УРСР в ред. 1963 року, керуючись ст.ст. 1, 3, 60, 130, 208, 209, 212- 215, 256, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, про те що, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка померла 11.09.2003 року одна і та ж сама особа, якій належить сертифікат на земельну частку (пай) серії PH № 981836 площею 2,89 га виданого 26.03.2002 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,89 га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) PH № 981836 виданого 26.03.2002 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, розташовану на території Кожанської сільської ради Оратівського район) Вінницької області за межами населеного пункту, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.09.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.І. Лисак