Справа № 574/1241/17
Провадження № 2/574/577/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

у складі головуючого: судді Бабічевої Л.П.

при секретарі Божок В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Буринь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 18 січня 1996 року в с.Бошівка Буринського району Сумської області помер його дядько ОСОБА_2.

Після смерті дядька відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі, на земельну частку (пай), розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії CM № 0114247, зареєстрованого 24.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 252.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв його брат (батько позивача) ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив садкових прав.

26 квітня 2011 року у с. Бошівка Буринського району батько позивача ОСОБА_3 помер, після смерті якого також відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на вищевказану земельну частку ( пай).

Позивач, являючись спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк подав відповідну заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса.

Проте, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно - земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця.

Тому позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Прогрес» та розташована на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0114247 від 29 січня 1997 року, зареєстрованого 24.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 252, в порядку спадкування за законом після смерті 26 квітня 2011 року ОСОБА_3.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не зявився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 січня 1996 року в с.Бошівка Буринського району Сумської області помер дядько позивача ОСОБА_2 (а.с. 4, 30).

29 січня 1997 року Буринською районною державною адміністрацією на імя дядька позивача ОСОБА_2 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Прогрес» та розташована на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом серії СМ № 0114247 від 29.01.1997 року, зареєстрованого 24.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 252 ( а.с. 5).

З листа відділу Держгеокадастру у Буринському районі №281/146-17 від 13.12.2017 р. вбачається, що на імя ОСОБА_2 було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області , що був зареєстрований 24.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 252, який він не отримував і сертифікат зберігається у відділі ( а.с. 33).

Спадщину після смерті дядька позивача ОСОБА_2 прийняв його брат, т.б. батько позивача, - ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року), являючись спадкоємцем другої черги за законом, але юридично не оформив спадкових прав (а.с. 31).

Згідно ч.2 ст.548 ЦК Української РСР (1963 року) / чинної на час виникнення спірних правовідносин/ прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

26 квітня 2011 року у с.Бошівка Буринського району помер батько позивача - ОСОБА_3 (а.с. 8, 60).

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить і право на вищевказану земельну частку (пай). Позивач прийняв спадщину після смерті батька, оскільки у передбачений законом шестимісячний строк відповідно до вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України 20.10.2011 року подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька, на підставі якої була заведена спадкова справа №424/2011 ( а.с. 43-69).

Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька і не відмовився від неї є позивач, що підтверджується копією спадкової справи №424/2011 ( а.с. 43-69).

З листа приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 14.11.2017 року №1408/01-16 вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну часку (пай), оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий 29.01.1997 року після смерті спадкодавця ОСОБА_2 ( а.с.17).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, що підтверджується листом нотаріуса Буринського районного нотаріального округу від 18.12.2017 року та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) ( а.с. 36-39).

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що дядько позивача ОСОБА_2 не отримав за життя сертифікат на право на земельну часку (пай), такий сертифікат було видано після його смерті. Таким чином, дядько позивача, будучи членом колгоспу «Прогрес», був включений за №252 до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю серії СМ №000007, виданого 16.06.1995 року колгоспу «Прогрес» с.Бошівка, на підставі чого на його імя 29 січня 1997 року був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Прогрес» ( а.с. 13-15).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Враховуючи викладене суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, який прийняв спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання його права на спадкове майно в судовому порядку.

Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного,

керуючись ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року), ст.ст.1218,1220, 1222, 1268-1270 ЦК України,

п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»,

ст.ст. 13, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай), розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно - пайового товариства закритого типу «Прогрес» та розташована на території Миколаївської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0114247 від 29 січня 1997 року, зареєстрованого 24.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 252, в порядку спадкування за законом після смерті 26 квітня 2011 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Сумської області через Буринський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення ( виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено 27 грудня 2017 року.

Суддя Л.П. Бабічева