Справа № 362/440/16-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/1478/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 11.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства імені ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,86 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Васильківського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 040010007, державний акт серія КВ № НОМЕР_1, укладений від імені ОСОБА_2 з ПСП ім. Т. Шевченка 05 березня 2004 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,86 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Васильківського району, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Маючи на меті передати вказану земельну ділянку в оренду, у березні 2015 року ОСОБА_4 дізналась, що її ділянка обробляється невідомою особою без належних правових підстав. Звернувшись із заявою до Шевченківської сільської ради, позивач дізналась, що оброблення земельної ділянки здійснює відповідач. Після звернення до відповідача з заявою щодо недопущення в подальшому незаконного користування земельною ділянкою та припинення її оброблення ОСОБА_2 отримала відповідь про те, що відповідач користується земельною ділянкою на підставі зареєстрованого договору оренди. ОСОБА_2 зазначає, що вона не укладала з відповідачем жодних договорів, а підпис у договорі оренди від 05 березня 2004 року їй не належить.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що вона не укладала договір оренди з відповідачем. Підпис у договорі оренди виконаний не позивачем, а іншою особою, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи. У звязку з тим, що позивач не підписувала договір оренди, сторони не досягли згоди по всіх істотних умовах договору. ОСОБА_2 категорично не погоджується з позицією відповідача щодо відмови у задоволенні позову з підстав отримання позивачем орендної плати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії КВ № від 08 червня 2004 року, виданого на підставі розпорядження Васильківської районної державної адміністрації від 01 квітня 2004 року № 198, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,8600 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Васильківського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7-8).

05 березня 2004 року між ОСОБА_2 та ПСП ім. Т.Г. Шевченка було укладено типовий договір оренди № 316, згідно умов якого в оренду було передано земельну ділянку загальною площею 2,8600 га. Термін дії оренди земельної ділянки складає 25 років. Розмір орендної плати складає 1 % від вартості земельної ділянки або 313 грн. 80 коп. за 1 рік без ПДВ, або с/г продукцією: 300 кг зерна. Орендна плата вноситься до 1 грудня поточного року за рік.

Договір оренди зареєстровано в Васильківському відділі земельних ресурсів, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 червня 2004 року № 1681.

Згідно висновку експерта від 20 травня 2016 року № 4-05/191 підпис від імені ОСОБА_2 в графі «орендодавець» типового договору оренди землі № 316 від 05 березня 2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПСП ім. Т.Г. Шевченко, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що будучи власником земельної ділянки, позивач була обізнана про стан своїх суб'єктивних прав, отримувала орендну плату від позивача, починаючи з 2005 року, а тому вона могла дізнатися про порушення свого права власності. Перебіг строку позовної давності розпочався з 2005 року, коли позивач отримала від відповідача кошти за договором оренди.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір. У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212-1215 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди землі вчинений у письмовій формі та в установленому законом порядку пройшов державну реєстрацію, а, отже, є укладеним. Однак, волевиявлення позивача не було направлено на укладення договору оренди, оскільки ОСОБА_2 не підписувала його.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що позивач пропустила строк позовної давності, так як з 2005 року вона отримувала орендну плату, та надає відповідні докази на підтвердження своїх заперечень. Однак, надані до суду списки з прізвищами осіб та їх підписами, серед яких значиться позивач, не є належними та допустимими доказами, оскільки вони не свідчать про те, що ОСОБА_2 отримувала орендну плату саме за оспорюваним договором оренди землі.

Суд першої інстанції безпідставно застосував строк позовної давності до правовідносин, що виникли між сторонами та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду, відповідно змінюється розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила судовий збір на загальну суму 1 157 грн. 52 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, сплачений ОСОБА_2 судовий збір підлягає стягненню на її користь з відповідача. Крім того, ОСОБА_2 понесла витрати, повязані з проведенням судової почеркознавчої експертизи, у розмірі 900 грн. 48 коп., які також підлягають стягненню з відповідача на її користь.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства імені ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі задовольнити.

Визнати недійсним типовий договір оренди землі № 316 від 05 березня 2004 року, укладений від імені ОСОБА_2 з приватним сільськогосподарським підприємством імені ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 2,86 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Васильківського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 040010007, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту серії КВ № НОМЕР_1.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства імені ОСОБА_3, місце знаходження вул. Кірова, 4, с. Тростинка Васильківського району Київської області, , на користь ОСОБА_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 1 157 (одна тисяча сто пятдесят сім гривень, 52 копійки) та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900 (девятсот гривень, 48 копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_5