Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1011/17 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 5 Доповідач Косигіна Л. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.І.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» про визнання права власності на ? частину нерухомого майна та зняття з нього арешту

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль»

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2017 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.02.2017 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна: магазину (позиція 61), що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Леха Качинського (стара назва вул. Черняховського), 10; магазину №218, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Гагаріна, 40, які належать ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу скасувати. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції фактично зупинив виконання судових рішень, які набрали законної сили, незважаючи на роз'яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову». Крім того, суд не врахував інтереси Банку, оскільки забезпечення позову перешкоджає його господарській діяльності та порушує стале функціонування.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнював (а.с. 14-20), та остаточно просив:

- визнати за ним право власності на ? частину приміщення магазину №218 літ. «А» площею 401,5 кв.м., що знаходиться в м. Житомирі по вул. Гагаріна, 40 та на ? частину приміщення магазину загальною площею 232,9 кв.м., (позиція 61), що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Черняховського, 10.

- зняти арешт на вищевказане нерухоме майно, накладений постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника від 05.12.2016 року ВП №43602162 та від 05.12.2016 року ВП№44098135.

Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації спірного арештованого майна до винесення і вступу в законну силу судового рішення у даній справі (а.с. 21-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зупинення продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису, є спеціальним способом забезпечення, який застосовується лише у справах за позовами про визнання права власності або про виключення майна з опису. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

З роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вбачається, що відкривши провадження у справі про визнання права власності та/або зняття арешту з майна, суддя відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ЦПК України в порядку забезпечення позову за відповідною заявою може зупинити продаж арештованого майна.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрито 10.02.2017 року (а.с. 26). Факт відкриття виконавчих проваджень та накладення арешту на спірне майно, що є предметом даного позову, з метою його подальшої, реалізації Банком не заперечується.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 пред'явив позов про визнання права власності на ? частину нерухомого майна та зняття з нього арешту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, оскільки між сторонами існує спір, а невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на наведене, доводи апелянта про те, що суд фактично зупинив виконання судових рішень та втрутився у господарську діяльність Банку, порушивши стале його функціонування, є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча Судді