АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1932/17-ц 22-ц/774/1649/К/17
Справа № 212/1932/17-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1649/К/17 Тимошенко Т.І.
Категорія № 32 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" ( надалі - ПрАТ "Євраз Суха Балка" ) про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 Згідно Акту посмертного освідчення від 18 червня 2004 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням пиловим бронхітом,який виник з причини неналежного виконання керівництвом відповідача вимог з охорони здоров'я, в результаті чого ОСОБА_5 отримав професійне захворювання, що в подальшому спричинило його смерть.

Посилаючись, що смертю батька, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки вона втратила рідну їй людину, яку дуже любила і поважала, за життя її батько постійно піклувався про неї оскільки вона є інвалідом з дитинства та їй встановлена З група інвалідності безстроково, просила суд стягнути на її користь у відшкодування моральної шкоди 320 000грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Євраз Суха Балка»на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.Стягнуто з ПрАТ «Євраз Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 640 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 червня 2017 року ПрАТ «Євраз Суха Балка» відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 вважає рішення таким, що порушує норми матеріального та процесуального права, тому ставить питання про зміну рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, просить його збільшити до 275600грн. Вважає, що визначений судом розмір не відповідає її моральним стражданням.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та представника відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка» в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До клопотання про відкладення розгляду справи представник ПАТ «Євраз Суха Балка» не надав жодного доказу поважності не прибуття в судове засідання, тому клопотання залишено без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованістьрішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб, згідно якого після укладення шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 ( а.с.5,6).

Згідно записів, що містяться у трудовій книжці, ОСОБА_5, у період з 29 березня 1956 року по 02 грудня 1957 року працював підземним лопаточником, підземним помічником машиніста вантажної машини, підземним люковим проважатим у шахті "Центральна" РУ ім.Фрунзе треста "Денінруда" та з 10 вересня 1960 року по 01 жовтня 1968 року підземним люковим проважатим. підземним скреперистом, підземним скреперистом з веденням вибухових робіт у шахті ім.Фрунзе - РУ ім.Фрунзе треста "Ленінруда" (нині ПрАТ «Євраз Суха Балка») ( а.с.12).

12 березня 1962 року під час виконання трудових обов'язків на шахті ім.Фрунзе треста "Ленінруда" з ОСОБА_5 стався нещасний випадок на виробництві.

Згідно Акту № 37 про нещасний випадок на виробництві причиною нещасного випадку (отруєння) являється виділення із породи отруйного газу.

Крім того, у зв'язку з тривалою роботою на протязі 30 років у шкідливих умовах праці, в ОСОБА_5 виник хронічний бронхіт, який був визнаний професійним захворюванням. Зазначені факти знайшли своє доказове підтвердження у наданій суду копії Акту від 05 вересня 1994 року розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) ( а.с.15-18).

Згідно виписки із акта ЛТЕК від 12 жовтня 1994 року, виданої профпатологічною МСЕК, ОСОБА_5 встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково по пиловому бронхіту ( а.с.13).

Згідно висновку МСЕК від 08 січня 2004 року ОСОБА_5 було встановлено 80% втрати професійної працездатності безстроково та ІІ групу інвалідності ( а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер ( а.с.8).

Згідно Акту посмертного освідчення про встановлення причинного зв'язку між смертю та профзахворюванням від 18 червня 2004 року, виданого МСЕК № 2, встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням пиловим бронхітом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю батька, який помер від професійного захворювання, отриманого під час роботи на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його завдала, за наявності його вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка його завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується його чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не повному обсязі врахував вищевказаних обставини справи та роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації позивачу завданої йому моральної шкоди, колегія суддів також враховує відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Зокрема в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України, № 42310/04, 21.04.2011 року, Суд визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80000 євро надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35000 євро, і лише першому заявникові, а в у справі Юрій Волков проти України № 45872 19.12.2013 року була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4500 євро, попри те, що заявник просив 30000 євро.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв'язку зі смертю батька, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили, вважає що визначений розмір компенсації моральної шкоди 40000 грн. не відповідає втраті найвищої людської цінності,як життя, безповоротність втрати близької людини та пережиті із цим страждання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні, на підставі положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦК України, та підлягає збільшенню розмір компенсації моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка»на користь ОСОБА_2 з 40000 грн. до 60000грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2017 року змінити в частині визначеного судом розміру стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка»на користь ОСОБА_2 компенсації моральної шкоди , збільшивши цей розмір з 40000 гривень до 60000 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складений до 26 грудня 2017 року.

Головуючий:

Судді: