У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

28.03.2017 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову. Вказана заява обґрунтована тим, що до винесення рішення по даній справі, у сторони позивача є всі можливості розпорядитися спірною квартирою, відчуживши її на користь сторонніх осіб. Натомість у відповідача із сином іншого нерухомого майна немає, що підтверджується документами, долученими до заперечень на позовну заяву, інтересу до спірного житла вони не втратили. В даному випадку існує ризик того, що при відмові у позові позивачу щодо позбавлення відповідача з сином права користування спірною квартирою та зняття їх з реєстраційного обліку в квартирі, їхні права на користування квартирою будуть все-одно порушені через відчуження спірної нерухомості позивачем та її родичами і, як наслідок, неможливості вселитися в квартиру.

Відповідач вважає, що забезпечення позову повинно бути здійснено судом шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, адже саме такий вид забезпечення надасть можливість поновити порушені права та, в подальшому, належним чином виконати рішення суду шляхом забезпечення можливості користуватися спірною квартирою та вселитися до неї. Відповідачі дуже стурбовані можливістю втрати свого єдиного житла та вважають за необхідне накладення арешту на квартиру у найкоротші терміни.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Отже, аналізуючи наведені норми закону, вбачається, що особа, яка звернулась до суду із позовом на захист своїх порушених (невизнаних) прав, тобто позивач, може звернутись до суду із заявою про забезпечення свого позову.

Оскільки, в провадженні суду перебуває лише цивільна справа за позовом позивача, відповідачем зустрічний позов не подавався, суд вважає заяву відповідача безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.151-153,209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня наступного після проголошення ухвали.

Суддя: Н.Г. Таран