Провадження №2з/200/4701/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши клопотання відповідача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Валеріїни про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Валеріїни про поділ майна подружжя.

Відповідачем разом із зустрічним позовом подано заяву про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на спірне нерухоме майно та побутову техніку, меблі, електроннику, частку ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ «Центр Метал», що становить 40% та дорівнює 14 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1, будучі власником обєктів нерухомості та майна, що міститься у квартирах та будинку, може відчужити їх, що зробить неможливим виконання рішення суду та у період проживання у шлюбі ОСОБА_1 за спільні кошти вступила засновником ТОВ «Центр-Метал».

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В силу ст.60 ЦПК України доказування покладається на сторін, за ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності процесу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

До заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів того, що позивач ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом) має намір продати чи в інший спосіб відчужити спірно майно, як і не викладено обставин вважати, що ОСОБА_1 можуть бути вчиненні подібні дії.

ОСОБА_2, просячи накласти арешт на спірне майно, що є найбільш обтяжливим видом забезпечення позову, не вказав підстав необхідності вжиття саме такого виду забезпечення позову, надані ним докази свідчать про придбання квартири АДРЕСА_1 у спадщину ОСОБА_1, а АДРЕСА_2 згідно наданого витягу сторонам не належить.

Підстав вважати, що перелічене ОСОБА_2 майно, що міститься у спірних квартирах існує в натурі та придбане за спільні сумісні кошти подружжя не має, оскільки жодного доказу ним не надано.

За таких обставин, за необґрунтованістю причин та недоведеністю обраного виду забезпечення позову, існування спірного майна, в заяві відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151, 153, 293, 294 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

В заяві відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня винесення ухвали.

Апеляційна скарга повинна бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова