04 квітня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
при секретарі Шевчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позовні вимоги мотивує наступним.
08.04.2014 року о 20:20 год. по пр. Ватутіна, в м. Києві відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, не врахував дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями, марок «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_2, та «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3, що призвело до їх пошкодження.
Автомобіль, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3, пошкоджений внаслідок вищезазначеної ДТП, належить ОСОБА_2
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.06.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодована не була.
На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, не була застрахована.
Крім того, 09.06.2014 року о 14:50 год. по пр. Лісовому, 41, в м. Києві ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_4, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_5, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.
Автомобіль, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_5, пошкоджений внаслідок вищезазначеної ДТП, належить ОСОБА_3
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодована не була.
На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, не була застрахована.
ОСОБА_3 - власник пошкодженого автомобіля, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_5, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копією полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі чого позивач - МТСБУ здійснило виплату (страхове відшкодування) ОСОБА_3 в розмірі 9444,89 грн.
Крім того, 26.06.2014 року об 11:45 год. по б-ру Жмаченка, в м. Києві відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_4, виконуючи маневр розвороту, переїжджаючи суцільну подвійну лінію горизонтальної подвійної дорожньої розмітки, не надав перевагу в русі автомобілю, марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.
Автомобіль, марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_2, пошкоджений внаслідок вищезазначеної ДТП, належить ОСОБА_4
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодована не була.
На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, не була застрахована.
Крім того, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара для встановлення розміру матеріального збитку, завданого потерпілим від неправомірних дій відповідача особам, в загальному розмірі 806 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якого позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся судом належним чином, однак, конверти з судовими повістками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, а також за відсутності представника позивача, від якого надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
08.04.2014 року о 20:20 год. по пр. Ватутіна, в м. Києві відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, не врахував дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями, марок «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_2, та «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.06.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с. 50).
Як вбачається з матеріалів справи, у потерпілого ОСОБА_5 на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 49).
У відповідача ОСОБА_1 цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП, не була застрахована.
11.07.2014 року власник автомобіля, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3, - ОСОБА_2 звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження вищевказаного транспортного засобу (а.с.48).
Крім того, 09.06.2014 року о 14:50 год. по пр. Лісовому, 41, в м. Києві ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_4, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_5, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с. 8-9).
Як вбачається з матеріалів справи, у потерпілого ОСОБА_3 на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 6).
У відповідача ОСОБА_1 цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП, не була застрахована.
20.08.2014 року власник автомобіля, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_5, - ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження вищевказаного транспортного засобу (а.с.5).
На підставі заяви ОСОБА_3, наказу МТСБУ №4742 від 10.09.2014 року (а.с. 11), власнику автомобіля, марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_5, - ОСОБА_3 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9444,89 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №7290 від 11.09.2014 року (а.с. 10).
Також позивачем було понесено витрати по сплаті послуг аварійного комісара в розмірі 710,00 грн., що підтверджується копією рахунку №9065 від 09.07.2014 року та копією платіжного доручення №7153 від 28.08.2014 року (а.с. 12).
11.09.2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист про добровільне компенсування матеріальної шкоди (а.с.27), однак відповідачем не було вчинено ніяких дій щодо повернення коштів.
Крім того, 26.06.2014 року об 11:45 год. по б-ру Жмаченка, в м. Києві відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_4, виконуючи маневр розвороту, переїжджаючи суцільну подвійну лінію горизонтальної подвійної дорожньої розмітки, не надав перевагу в русі автомобілю, марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с. 30-31).
Як вбачається з матеріалів справи, у потерпілого ОСОБА_4 на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 29).
У відповідача ОСОБА_1 цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП, не була застрахована.
21.08.2014 року власник автомобіля, марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_2, - ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження вищевказаного транспортного засобу (а.с. 28).
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбьачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанова Пленуму ВССУ), підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 Постанови Пленуму ВССУ, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши та оцінивши докази по справі в світлі вищенаведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов МТСБУ до ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, тобто з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.
На підставі ст.ст. 10, 60, 84, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 38, 39, 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: